Справа № 347/1392/22
Провадження № 2/347/512/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2022 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Гордія В.І.,

з секретарем Корбутяк Н.М.,

представника позивача адвоката Лазоришина І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Косові справу за позовом ОСОБА_1 до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Розтоківського ліцею Кутської селищної ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її адвокат Лазоришин І.І. позовні вимоги підтримали, позивачка суду пояснила та в позовній заяві зазначила, що з 16.06.2022 по 09.07.2022 року вона перебувала у черговій відпустці. Після виходу з відпустки, вона дізналась про зміни в законодавстві щодо надання відпустки у військовий час і подала в.о.директора ліцею 29.07.2022 року заяву про надання їй відпустки строком 32 календарні дні. Одразу відповіді з приводу цієї заяви вона не отримала. Після цього, її повідомили, що наказом в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради від 08.08.2022 року за №54-к, її звільнено з роботи з посади вчителя історії Розтоківського ліцею, достроково розірвавши строковий трудовий договір (контракт), за п.3 ст.40 КЗпПУ, за систематичне невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на неї внутрішнім трудовим розпорядком Розтоківського ліцею (як такої, до якої застосовувалися раніше заходи дисциплінарного стягнення). З наказом про звільнення вона ознайомилась 10.08.2022 року. Даний наказ вважає незаконним і таким, що грубо порушує її трудові права, постановлений не вповноваженою на те особою та відсутністю законних підстав на звільнення. Вважає, що незважаючи на її бездоганну роботу вчителя історії з 22.08.1983 року по даний час, укладення 3-х річного строкового трудового договору (контракту) в 2021 році, як з працівником пенсійного віку, успішно пройденою атестацією в 2022 році з отриманням кваліфікації учитель вищої категорії та звання «учитель-методист», позитивної характеристики її професійної діяльності та примірної поведінки, її звільнено з роботи, без посилання на конкретну причину такого звільнення. Спочатку їй було приписано вчинення булінгу, за зауваження на поведінку учениці 9-го класу, де вона була класним керівником. За це її позбавили класного керівництва та оголошено догану. Пізніше, під завершення навчального року, було створено робочу моніторингову групу щодо прискіпливого вивчення ведення нею уроків історії. Створення такої групи завершилося оголошенням їй чергової догани. Обидва ці дисциплінарні стягнення вона оскаржила до суду, так як вважала їх незаконними, і справи по них в процесі судового розгляду. На час подання до суду позову з нею не проведено розрахунку та не видано трудову книжку. Вирішити спір в позасудовому порядку також неможливо в зв?язку з блокуванням роботи КТС виконувачем обов?язків директора ліцею. Вважає, що до неї було застосовано два дисциплінарні стягнення за одне порушення, а при її звільнені з роботи, порушено норми матеріального та процесуального законодавства. А тому просить скасувати наказ про звільнення, поновити її на роботі та стягнути заробітну плату.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, суду пояснила та відзиві на позов зазначила, що оскаржуваний позивачкою наказ №54 від 08.08.2022 року виданий повноважною на те особою, та з чітким зазначенням причини звільнення, а саме: п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку Розтоківського ліцею, до якої раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення. Підставами для цього слугували: дисциплінарний проступок, який полягав у порушенні трудової дисципліни внаслідок недотримання Правил ВТР, що встановлено проведеним моніторингом оцінювання якості освіти та факти наявних оголошених позивачці доган за порушення трудової дисципліни, які не втратили юридичної сили за давністю та не зняті достроково. Оскарження доган позивачкою у суді не є підставою не звільняти позивачку з посади за п.3 ст.40 КЗпП України і не є доказом неправомірності доган. Підставою для проведення моніторингового дослідження був факт порушень позивачкою у проведенні уроку історії. І з огляду на скарги до освітнього омбудсмена стосовно рівня викладання в ліцеї уроків історії, виникла необхідність в проведенні моніторингу якості освіти стосовно ОСОБА_1 , уповноваженим органом управління - відділом освіти Кутської селищної ради, було дано вказівку у проведенні відповідного дослідження. В зв?язку із цим, була створена робоча моніторингова група, результати дослідження якої виявили суттєві недоліки в роботі вчителя. Тому факт моніторингового дослідження став ключовим у питанні перебування позивачки на посаді вчителя історії в закладі освіти, і до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи. Вважає також, що не відповідає обставинам справи твердження позивачки, що вона «двічі притягнута до одного виду відповідальності», оскільки позивачка систематично чинила дисциплінарні проступки (незалежні один від одного). І за кожен проступок застосовувався лише один вид стягнення (три проступки - дві догани і одне звільнення). А крім цього, рішенням профспілкового комітету Розтоківського ліцею (протокол засідання №22 від 05.08.2022) надано згоду на звільнення ОСОБА_1 . Так само зазначила, що позивачку не звільнено під час відпустки, як вона вказує у позові. Так, дисциплінарний проступок виявлено 15.06.2022 на підставі довідки про моніторингове дослідження, а з наступного дня - 16.06.2022 року, позивачка перебувала у відпустці по 09.07.2022 року. В місячний термін від 10.07.2022 (перший день відліку проступку) застосоване дисциплінарне стягнення: 08.08.2022 виданий наказ № 54-к про звільнення позивачки з дотриманням норм статті 148 КЗпП України (дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці).

Що стосується тверджень позивачки, що їй не надано 32 календарні. дні відпустки, то варто звернути увагу на те, що відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», із змінами, внесеними згідно із Законом № 2352-ІХ від 01.07.2022, який набув чинності 19.07.2022, у період дії воєнного стану надання працівнику щорічної основної відпустки за рішенням роботодавця може бути обмежено тривалістю 24 календарні дні за поточний робочий рік. Якщо тривалість щорічної основної відпустки працівника становить більше 24 календарних днів, надання не використаних у період дії воєнного стану днів такої відпустки переноситься на період після припинення або скасування воєнного стану (абз. перший, другий частини першої статті 12 Закону). Отже, надання відпустки більшої тривалості в період воєнного стану є правом роботодавця, а не обов`язком. У разі звільнення працівника у період дії воєнного стану йому виплачується грошова компенсація відповідно до статті 24 Закону України "Про відпустки" (абз. четвертий частини першої статті 12 Закону). У відповідності із вимогами статті 12 цього Закону, пунктом 2 наказу від 08.08.2022 № 54-к «Про звільнення ОСОБА_2 » зазначено про компенсацію позивачці за 32 календарних дні невикористаної щорічної основної відпустки за період з 01.09.2021 року по 31.08.2022 року. Вважає, що наказ про звільнення видано у відповідності до норм трудового законодавства, а тому просить в позові відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, їх представників, свідка, та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав.

У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно вимог ст.ст.15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивачка перебувала у трудових відносинах з відповідачем. Вказаний факт підтверджується: копією заяви від 22.06.2020 року, з якої видно, що позивачка ОСОБА_1 , погодилася на продовження із нею трудових відносин на умовах строкового трудового договору (зворот а.с.117); копією наказу директора Розтоківського ліцею від 24.06.2020 року «Про продовження трудових відносин з педагогічними працівниками, яким виплачується пенсія за віком» (а.с.116) та копією наказу директора Розтоківського ліцею від 28.05.2021 року «Про продовження строкового трудового договору з ОСОБА_1 » (а.с.117). Згідно цих наказів з позивачкою було продовжено трудові відносини спочатку на один рік (з 01.07.2020 року по 30.06.2021 року), а пізніше, на три роки (з 01.07.2021 року по 30.06.2024 року).

Проте, наказом в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради №54-к від 08.08.2022 року «Про звільнення ОСОБА_3 » (а.с.4) позивачку ОСОБА_1 було звільнено з посади вчителя історії Розтоківського ліцею Кутської селищної ради 09 серпня 2022 року у зв?язку з достроковим розірванням строкового трудового договору на підставі п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обов?язків, покладених на неї правилами внутрішнього трудового розпорядку Розтоківського ліцею (як такої, до якої застосовувались раніше заходи дисциплінарного стягнення).

Вважаючи таке звільнення незаконним та здійсненим з порушенням матеріальних та процесуальних норм, ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх трудових прав, оскільки її було звільнено з роботи з посади вчителя історії Розтоківського ліцею Кутської селищної ради з ініціативи роботодавця, а саме, на підставі п.3 ст.40 КЗпП України.

Порядок звільнення працівників та розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця передбачено статтею 40 КЗпП України.

Зокрема, п.3 ст.40 КЗпП України (на підставі якого звільнено позивачку) передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках, в тому числі, систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Як ствердила в судовому засіданні представник відповідача, що також зазначено у відзиві на позов, підставою для звільнення позивачки слугував дисциплінарний проступок, який полягав у порушенні нею трудової дисципліни внаслідок недотримання Правил внутрішнього трудового розпорядку, що встановлено проведеним моніторингом оцінювання якості освіти, а також наявність оголошених позивачці доган за порушення трудової дисципліни.

Судом встановлено, що дійсно, звільненню з роботи позивачки ОСОБА_1 передувало оголошення їй двох доган, а саме: 13.01.2022 року за порушення трудової дисципліни, Правил внутрішнього трудового розпорядку і недотримання Положення про класного керівника (а.с.49) і 03.06.2022 року за порушення трудової дисципліни (а.с.56).

Проте, дослідивши надані сторонами докази в сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Так, в ході навчального процесу, а саме, 03.05.2022 року наказом в.о.директора Розтоківського ліцею за №51 від 03.05.2022 року було створено робочу моніторингову групу щодо розробки Положення про Порядок проведення внутрішнього моніторингу якості освіти у ліцеї (а.с.71).

Після цього, згідно наказу в.о.директора Розтоківського ліцею за №52 від 16 травня 2022 року «Про створення робочої моніторингової групи» у навчальному закладі було створено робочу групу для проведення внутрішніх моніторингових досліджень та проінформовано вчителя ОСОБА_1 щодо проведення внутрішнього моніторингу якості освіти з історії (а.с.77). З даним наказом позивачка ознайомилась під підпис 27 травня 2022 року. Дату ознайомлення позивачки з наказом №52 дирекція заперечила, склавши акт по Розтоківському ліцеї від 27 травня 2022 року, в якому зазначено, що вчителька історії ОСОБА_1 із наказом №52 від 16.05.2022 року була ознайомлена 16 травня 2022 року, але під час підпису вказала дату 27 травня 2022 року (а.с.63). Достовірність цього акту судом ставиться під сумнів, оскільки в такому разі акт про відмову особи від ознайомлення складається в день такої відмови, тобто в разі відмови ОСОБА_1 ознайомитись з наказом під підпис 16.05.2022 року, мав бути складений відповідний акт саме 16.05.2022 року, а не 27.05.2022 року. Оскільки інших доказів на підтвердження того, що позивачка була ознайомлена із наказом №52 саме 16.05.2022 року чи відмовилась від ознайомлення з ним саме 16.05.2022 року, суду не надано, то датою ознайомлення ОСОБА_1 із наказом №52 від 16.05.2022 року слід вважати дату 27.05.2022 року.

Результати проведеного моніторингу викладені в Довідці моніторингового дослідження стану викладання історії в Розтоківському ліцеї від 15 червня 2022 року, за результатами якого рекомендовано вважати стан викладання історії на незадовільному рівні, з приводу чого вчительці ОСОБА_1 надано відповідні рекомендації (а.с.78-88). Позивачка ознайомилася з вказаною довідкою того ж дня, 15 червня 2022 року, під підпис, зазначивши, що з її змістом не згідна.

З наступного дня, тобто з 16 червня 2022 року і до 09 липня 2022 року ОСОБА_1 перебувала у черговій щорічній основній відпустці, що не заперечили сторони в судовому засіданні та підтверджується копіями заяв ОСОБА_1 від 03.06.2022 (а.с.118, 119) та копією наказу №8-т від 06.06.2022 року (а.с.120). У наданні позивачці відпустки терміном 32 календарних дні з 30.07.2022 по 30.08.2022 було відмовлено на підставі ч.1 ст.12 ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин від 01.07.2022, що підтверджується копією заяви ОСОБА_1 від 29.07.2022 року із резолюцією на ній в.о.директора ліцею від 02.08.2022року (зворот а.с.119).

Положеннями статті 147 КЗпП України передбачено, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Застосування ж дисциплінарних стягнень повинно здійснюватись в передбаченому ст.149 КЗпП України порядку. Зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Доведеність факту порушення працівником трудової дисципліни лежить на роботодавцеві, проте, в судовому засіданні вказаний факт не знайшов свого підтвердження виходячи з наступного.

Як зазначено у відзиві на позов, факт моніторингового дослідження став ключовим у питанні перебування позивачки на посаді вчителя історії в закладі освіти, і до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи (а.с.27). Однак, через перебування позивачки з 16.06.2022 по 09.07.2022 у відпустці, за вчинений проступок її було звільнено з роботи під час простою закладу, а саме 08.08.2022 року, у місячний строк з дня його виявлення, що передбачено трудовим законодавством (ст.148 КЗпП України).

Суд, дослідивши надані сторонами докази приходить до переконання, що до позивачки дійсно було застосовано два дисциплінарні стягнення за одне порушення.

По перше, як видно із копії наказу №6-т від 03.06.2022 року «Про оголошення догани ОСОБА_1 », підставою оголошення їй догани стали: Акти по Розтоківському ліцею від 26.05.2022, 27.05.2022, 03.05.2022; протоколи відвіданих уроків №18 від 25.05.2022 та №3 від 25.05.2022; наказ по Розтоківському ліцеї №52 від 16.05.2022 (а.с.56).

При цьому: акт від 26.05.2022 року (а.с.64) про ненадання позивачкою покликання на урок історії заступнику директора з виховної роботи ОСОБА_4 для здійснення запланованого моніторингу; акт від 27.05.2022 року про ознайомлення ОСОБА_1 із наказом №52 від 16.05.2022, який проаналізований судом вище (а.с.63); акт від 03.05.2022 року сторонами не подавався.

По друге, підставами для винесення наказу про звільнення ОСОБА_5 за №54-к від 08.08.2022 року стали: накази по Розтоківському ліцею №2-т від 13.01.2022 та №6-т від 03.06.2022 «Про оголошення догани ОСОБА_1 »; рішення педагогічної ради від 15.06.2022, протокол №14; пояснення ОСОБА_1 від 15.06.2022 та згода профспілкового комітету Розтоківського ліцею, протокол №22 від 05.08.2022.

Свідок ОСОБА_6 , яка з 17.01.2022 року по 30.08.2022 року виконувала обов?язки директора Розтоківського ліцею, що підтверджується копією наказу №4-к від 14.01.2022 (а.с.35) та копією розпорядження №123/04-01 від 30.08.2022 року, в судовому засіданні пояснила, що догана позивачці 03 червня 2022 року була оголошена за чинення нею перешкод у здійсненні моніторингового дослідження робочою групою. А звільнено позивачку з посади вчителя історії було уже за результатами моніторингу дослідження, та наявністю двох доган.

Таким чином, як у випадку оголошення позивачці догани наказом від 03.06.2022 року, так і у випадку її звільнення наказом від 08.08.2022 року, підставою фактично є одне і те саме порушення, пов?язане із моніторингом дослідження стану викладання нею історії в Розтоківському ліцеї. І на час звільнення позивачки з роботи, нею було оскаржено до суду накази про притягнення її до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення їй доган, і рішення суду з цього приводу не прийнято.

При цьому, акти, що послужили підставою для оголошення 03.06.2022 року догани від 26.05.2022, 27.05.2022, 03.05.2022, які проаналізовані судом вище, по хронології їх складання передують власне даті ознайомлення позивачки з наказом №52 про здійснення моніторингу проведення нею уроків історії від 16.05.2022, з яким вона ознайомилась тільки 27.05.2022 року.

А досліджене судом Положення про Порядок проведення внутрішнього моніторингу, у розділі VI «Результати моніторингу» передбачено розробку рекомендацій та прийняття управлінських рішень щодо планування та корекції роботи, про що пишеться наказ по закладу освіти. Тобто, навіть у разі виявлення негативних результатів у роботі вчителя, складається відповідний висновок (довідка, тощо) з метою усунення виявлених порушень та недопущення їх у майбутньому. І жодного дисциплінарного стягнення за це вказаним Положенням не передбачено.

Окрім того, наказом в.о.директора ліцею за №74 від 17.06.2022 року «Про затвердження рішення педагогічної ради від 15.06.2022 протокол №14» - було затверджено рішення педагогічної ради про моніторинг стану викладання історії в ліцеї та визнано роботу вчителя ОСОБА_1 незадовільною (а.с.101). Доказів про ознайомлення ОСОБА_1 із цим наказом суду не надано.

Одночасно із цим, суд звертає увагу на те, що згідно характеристики діяльності позивачки наданої в.о.директора ліцею від 18.03.2022 року (а.с.5) та атестаційного листа від 28.03.2022 року (а.с.6) позивачка за результатами атестації підтвердила кваліфікаційну категорію «спеціаліст вищої категорії», їй присвоєно педагогічне звання «учитель-методист» та за рішенням атестаційної комісії вона відповідає займаній посаді. А уже через більш два місяці, позивачка визнана як така, у якої виявлено негативні результати у роботі вчителя.

Отже, досліджені судом докази не підтвердили наявність законних підстав для звільнення позивачки з посади вчителя історії, що тягне за собою поновлення її на займаній до цього посаді з виплатою втраченого заробітку, який суд не може розрахувати та стягнути на користь позивачки в зв?язку із відсутністю відповідних доказів та на час ухвалення судового рішення стороною позивача не було взагалі сформульовано вимоги щодо конкретної суми.

Як передбачено нормами ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах зокрема, про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Зважаючи на цю норму закону, суд вважає за доцільне допустити негайне виконання судового рішення лише в частині поновлення позивачки на роботі. Щодо негайного виконання судового рішення в частині стягнення заробітної плати, то зважаючи на відсутність у позовній заяві суми заробітної плати, яку слід присудити до стягнення, то і відсутні підстави до негайного виконання рішення в цій частині.

При розподілі судових витрат, суд виходив з наступного.

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви, і її позов судом задоволено в повному обсязі, то судовий збір за дві позовні вимоги в розмірі 1984,80 грн. підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Так само, з відповідача на користь позивачки слід стягнути 10 000 грн. судових витрат за надання правничої допомоги, що підтверджується довідкою про обсяг наданих адвокатом послуг (а.с.9) та квитанцію до прибуткового касового ордера від 16.08.2022 року (а.с.10).

На підставі наведеного ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 140, 142, 147, 149, 252 КЗпП України та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати наказ в.о. директора Розтоківського ліцею Кутської селищної ради №54-к від 08.08.2022 року про звільнення ОСОБА_3 та поновити ОСОБА_1 на посаді вчителя історії Розтоківського ліцею Кутської селищної ради Івано-Франківської області.

Стягнути з Розтоківського ліцею Кутської селищної ради на користь ОСОБА_1 належні їй до оплати кошти.

Стягнути з Розтоківського ліцею Кутської селищної ради на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн. судових витрат за надання правничої допомоги.

Стягнути з Розтоківського ліцею Кутської селищної ради 1984 (одну тисячу дев?ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 грн. судового збору на користь отримувача коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106 (стягувачем є Державна судова адміністрація України).

Допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.І. ГОРДІЙ