РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

Справа № 293/838/22

Провадження № 2/293/391/2022

10 листопада 2022 рокусмт Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Артемчук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Черняхів справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк"

до ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2

про стягнення боргу кредитором спадкодавця

ВСТАНОВИВ:

Процесуальні дії по справі

Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2 , відповідно до змісту якого просить стягнути з ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2 на користь АТ КБ "Приватбанк" заборгованість у розмірі 5319,67 грн за кредитним договором № б/н від 11.05.2011, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

23.06.2022 суд у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України звернувся до Виконавчого органу Черняхівської селищної ради Житомирської області з метою отримання інформації щодо зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 .

06.07.2022 на адресу суду від Черняхівської селищної ради Житомирської області надійшов лист, згідно якого убачається, що ОСОБА_1 на території селищної ради відсутня.

Ухвалою від 11.07.2022 позовну заяву Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2 суд залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків позовної заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

26.07.2022 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою від 15.08.2022 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників. Розгляд справи по суті суд призначив на 16.09.2022.

Разом з тим п. 11 даної ухвали суд у порядку ст. 84 ЦПК України витребував від Черняхівської державної нотаріальної контори Житомирської області копію спадкової справи, заведену до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

12.08.2022 за вх. №3695 на адресу суду від приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Драч Н.В. надійшла копія спадкової справи №25/2019, заведеної до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.08.2022 №69647108 та інформаційна довідка зі Спадкового реєстру від 03.08.2022 № 69647125.

Ухвалою від 14.09.2022, яка у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 14.09.2022, суд відклав підготовче засідання на 10.10.2022.

Ухвалою від 10.10.2022, яка у порядку ч. 5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 10.10.2022, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 10.11.2022.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що позичальник ОСОБА_3 звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 11.05.2011 року, згідно якої відкритий картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну кредитування та обслуговування карт рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту ОСОБА_3 збільшений до 4500,00 грн.

Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав ОСОБА_3 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник, ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 04.02.2019 року.

Станом на дату смерті заборгованість ОСОБА_3 перед Банком за кредитним договором № б/н від 11.05.2011 становила 5319,67 грн ,яка є заборгованістю за тілом кредиту.

01.07.2020 року позивачем була направлена претензія кредитора до Черняхівської державної нотаріальної контори, а 11.09.2020 отримана відповідь приватного нотаріуса Драч Н.В., в якій зазначалося що спадкоємицею померлого позичальника ОСОБА_3 є ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2 .

27.11.2021 відповідачу як спадкоємиці направлена претензія, проте відповідач добровільно заборгованість не погасила.

Вказані обставини стали підставою звернення позивача до суду з метою захисту своїх порушених прав.

Яе на правові підстави для задоволення позову позивач покликається на норми ст.ст. 634, 639, 207,638, 642, 1054,1066,1069,1050,1218,1219,1268, 1269, 1281,1282 ЦК України.

У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

Позивач повноважного представника у судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Окрім того, суд зазначає, що ухвалою суду від 01.08.2022 суд визнав явку представника позивача АТ КБ «ПриватБанк» обов`язковою, проте у судове засідання останній не з`явився, жодних заяв та клопотань на адресу суду від останнього не надходило.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно.

24.10.2022 на адресу суду повернулась судова повістка, яка направлялась відповідачу за місцем реєстрації із відміткою поштового відділення про неможливість вручення поштового відправлення "адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.170).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

Згідно ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

За приписами п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідач також про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с.105,164,168).

За приписами ч. 11 ст. 128 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Згідно з висновками Європейського суду з прав людини, зазначених у рішенні у справі «Вячеслав Корчагін проти Росії» № 12307/16 - учасник справи, що повідомлявся за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, ухилявся від отримання судової повістки, тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду.

Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За нормами ч.1 ст. 281 ЦПК України, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, з урахуванням наявності умов, за яких можливе проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст. 280,281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, яка у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України занесена до протоколу судового засідання від 10.11.2022.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

В ході розгляду справи, суд у відповідності до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 259 Цивільного процесуального кодексу України, рішення у даній справі прийнято у нарадчій кімнаті за результатами оцінки доказів, поданих до суду.

У судовому засіданні від 10.11.2022 відповідно до ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд підписав вступну та резолютивну частину рішення суду.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

11.05.2011 ОСОБА_3 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.25).

На підтвердження своїх вимог до матеріалів справи позивач надав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.26) та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 27-52).

На виконання підписаного договору Банк (позивач) надав 16.03.2011 позичальнику кредитну картку № НОМЕР_1 зі строком дії до квітня 2015 року, 08.10.2012 кредитну картку № НОМЕР_2 зі строком дії до липня 2016, 16.09.2016 кредитну картку № НОМЕР_3 зі строком дії до квітня 2018 року, 01.02.2016 кредитну картку № НОМЕР_4 зі строком дії до вересня 2018 року, 17.08.2018 кредитну картку № НОМЕР_5 зі строком дії до липня 2022 року (а.с.97).

Згідно з довідкою позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_3 , останньому 11.05.2011 встановлено кредитний ліміт у розмірі 1000,00 грн з подальшим збільшенням та зменшенням кредитного ліміту, а саме: 15.09.2011 збільшено до 1200,00 грн; 11.07.2012 збільшено до 2000,00 грн, 12.01.2016 збільшено до 3000,00 грн; 13.01.2016 зменшено до 3000,00 грн; 01.02.2016 зменшено до 30000,00 грн; 31.01.2017 збільшено до 4500,00 грн; 13.05.2019 - зменшено до "0" грн. (а.с.95).

Згідно банківської виписки по рахунку за договором б/н від 11.05.2011 суд встановив, що позичальник користувався наданими позивачем кредитними картками та відповідно кредитними коштами (а.с.89-94).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданим 04.02.2019 Черняхівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області , актовий запис № 18 (а.с.56).

Відповідно до розрахунку позивача за договором №б/н від 11.05.2011, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань позичальником утворилась заборгованість перед позивачем, яка станом на день смерті становила 5319,67 грн (а.с.82-88).

02.06.2020 позивач звернувся до Черняхівської державної нотаріальної контори з претензією кредитора , згідно якої просив включити кредиторські вимоги АТ КБ "Приватбанк" в спадкову масу та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірір 5319,67грн (а.с.58).

04.09.2020 року приватний нотаріус Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. повідомила АТ КБ "ПриватБанк" про реєстрацію претензії в журналі реєстрації вхідних документів 27.08.2020 за №550/01-16 (а.с.59).

24.11.2021 за вих. № SAMDN8630 позивач звернувся з претензією до відповідача ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2 , як до спадкоємиці позичальника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 з вимогою сплатити заборгованість за договором у розмірі 5319,67грн (а.с.60).

З копії спадкової справи № 25/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , заведеної приватним нотаріусом Черняхівського районного нотаріального округу Драч Н.В. 18.02.2019, вбачається, що 18.02.2019 року ОСОБА_1 , яка діє як законний представник малолітньої дочки ОСОБА_2 , звернулась до приватного нотаріуса Черняхівського районного нотаріального округу Житомирської області Драч Н.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який являється батьком малолітньої ОСОБА_2 (а.с.117).

Також встановлено, що в матеріалах спадкової справи міститься претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» від 02.06.2020 року, заявлена в порядку ст. 1281 ЦК України, яка надійшла на адресу Черняхівської державної нотаріальної контори 08.07.2020 (а.с.148).

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи,подавши заяву про прийняття спадщини, відповідач свідоцтва про право на спадщину за законом не отримувала.

Зважаючи на те, що відповідач у добровліьному порядку на підставі ч.2 ст.1282 ЦК України не задовольнила вимоги позивача (кредитора), позивач звернувся за захистом свого порушеного права з даним позовом до суду.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом спору у даному випадку є матеріально-правова вимога позивача до відповідача як спадкоємця про стягнення заборгованоссті за кредитним договором б/н від 11.05.2011, укладеним між позивачем та ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі: надав відповідачеві можливість користування кредитним лімітом у змінюваному розмірі з поступовим його збільшенням та зменшенням, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, а також випискою за договором б/н за період з 16.03.2011 по 17.01.2022.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Місце смерті місто Житомир (а.с. 121).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку ОСОБА_3 неналежно виконував свої зобов`язання тим самим порушував умови договору, що призвело до виникнення заборгованості за тілом кредиту станом на дату його смерті у розмірі 5 319,67грн (а.с.10-16).

Згідно ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.

Дані правовідносини,які виникли між позивачем та ОСОБА_3 допускають правонаступництво в порядку спадкування.

Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються ст. 1281 і 1282 ЦК України.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.1218, ч. 3 ст.1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч. 3, 4 ст. 1268 та в ст. 1269 ЦК України.

Так, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України «Оформлення права на спадщину»).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та не припинилися з його смертю. Обов`язок відшкодувати борги померлого переходить до спадкоємців.

Відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

За змістом наведених вище норм права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. Звідси обов`язок спадкоємців боржника перед кредиторами спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 Цивільного кодексу України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця, і як наслідок у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи.

Аналогічна позиція висловлена в п. 98 постанови Великої Палати Верховного Суду № 916/617/17 03 від 03 листопада 2020 року.

Відповідачка відповідно до ст.1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину після померлого ОСОБА_3 , що стверджується наявною у матеріалах спадкової справи №25/2019 заяви про прийняття спадщини (а.с.117).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим суд зауважує, що у ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої.

Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців в межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора.

Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості.

При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї.

Отже, до спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцями (кредиторами) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених ст. 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ЦПК України).

Як вбачається із дослідженої копії матеріалів спадкової справи № 25/2016, заведеної до майна померлого ОСОБА_3 (а.с. 116-161), відповідачка станом на день вирішення спору не отримала від спадкодавця у спадщину жодного майна, не отримувала свідоцтва про право на спадщину, таким чином, у відповідачки сатном на меомент звернення позивача до суду відсутній обов`язок задовольнити вимоги позивача - кредитора померлого ОСОБА_3 .

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо спадкової маси на час відкриття спадщини (спадкової маси), на підтвердження того, що саме входило до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , та вартості одержаного у спадщину майна спадкоємцями, і що вартість спадкового майна, яке прийнято спадкоємцями, є достатньою для задоволення вимог кредитора та стягнення заборгованості спадкодавця в межах вартості майна одержаного у спадщину.

Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у ОСОБА_3 було в наявності будь-яке рухоме чи нерухоме майно, його об`єм та вартість, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги позивача як кредитора.

Враховуючи недоведеність позивачем факту наявності та об`єму спадкового майна після смерті ОСОБА_3 , у межах вартості якого спадкоємець останнього несе відповідальність перед кредитором, як того вимагає стаття 1282 ЦК України, правових підстав для задоволення позову про стягнення заборгованості зі спадкоємця позичальника суд не вбачає.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76, 77 ЦПК України).

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про відмову у задвоволені позову, оскільки позивач належними та допустими доказами не довів його правомірність та обгрунтованість.

Розподіл судових витрат

У порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст.ст.5, 12, 13,79,81,141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273,354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (вул. Грушекського, буд.1 Д, м.Київ, )

Відповідач: ОСОБА_1 , яка діє від імені малолітньої ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 )

Повний текст судового рішення буде складений та підписаний: 17.11.2022

Суддя Людмила ЛОСЬ