Справа № 450/1669/21 Провадження № 2/450/128/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Данилів Є.О.

при секретарі Ориняк Н.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3

про (предмет позову):

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з червня 2019 року по квітень 2021 року одноразово в сумі 19 030,00 грн.

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 000,00 грн. щомісячно з дати подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття,

стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): сторони перебували у шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З дня розлучення і по сьогоднішній день дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Позивач з дружиною розлучений та разом не проживають. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі № 450/2158/16-ц від 21.11.2016 року вирішено стягнути аліменти з Відповідача на користь Позивачки на утримання дитини, у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 30.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.02.2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.09.2018 року залишено без змін. Саме з цього часу рішення суду набрало законної сили та підлягало примусовому виконанню.

Позивач придбавав для дитини речі, оплачував в їх інтересах послуги, необхідні для розвитку дитини та викликані необхідністю формування їх особистостей та потреб (купівля музичних інструментів, шкільного приладдя, іграшок, оплата занять з плавання, занять по музиці). Тому позивач просить стягнути з відповідача половину цих коштів як додаткових витрат на дитину. Відтак, підтверджена документально загальна сума додаткових витрат, які поніс позивач, складає 38 060,00 грн, половину з яких в сумі 19 030,00 грн. просить стягнути з відповідача, а також просить вирішити питання розподілу судових витрат. Крім цього, у зв`язку з тим, що син відвідує заняття з плавання підтримки стану свого здоров`я, а також музики у зв`язку з наявністю особливих здібностей, на постійній основі, вважає за необхідне стягувати в майбутньому з відповідача додаткові витрати на утримання сина в розмірі 1 000, 00 грн. щомісячно. З цих підстав просить позовні вимоги задоволити.

В судовому засіданні представник позивача, адвокат Корніцька Н.Б. заявлені стороною позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Позиція відповідача: Згідно відзиву на позовну заяву відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано будь-яких доказів щодо необхідності додаткових витрат на лікування то розвиток дитини. В позовній заяві позивач зазначає, що несе додаткові витрати по оплаті абонементу занять плаванням ОСОБА_5 , однак не долучає копії абонемента, не зазначає прізвище тренера, довідки про відвідування секції плавання, натомість в обгрунтування своїх позовних вимог долучає копії фіскальних чеків басейна «Дельфін», які не можуть свідчити про заняття плаванням неповнолітньої дитини, оскільки жодної інформації про оплату за абонемент неповнолітньої дитини в них не має. Відповідач також здійснював оплату стоматологічних послуг щодо свого сина, що підтверджується чеком про оплату, про що також не вказує позивач.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

03.06.2021 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 16.08.2021 року клопотання відповідача про відкладення розгляду справи; 26.08.2021 року відзив на позовну заяву; 05.10.2021 року додаткові пояснення позивача; 17.11.2021 року клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи; 18.11.2021 року заява адвоката відповідача про відкладення розгляду справи; 01.03.2022 року клопотання представника позивача про долучення доказів до матеріалів справи.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача, відповідача дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного кодексу України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (пункти 2 і 3 статті 5 Сімейного кодексу України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Згідно ч. 3 ст. 11, ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.11.2016 року у справі № 450/2158/16-ц, розірваний.

Сторони у справі є батьками: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підставі рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 21.11.2016 року по справі № 450/2158/16-ц, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 28.02.2017 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.09.2018 року, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/ 2 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення до суду - 30.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття

З матеріалів цивільної справи вбачається, що відповідач з липня 2019 року, після набрання законної сили рішенням Пустомитівського районного суду по справі № 450/2158/16-ц 19.09.2018, щомісячно сплачує відповідачу кошти на утримання дитини у таких сумах, зокрема 12.06.2018 року - 1000, 00 грн., 10.07.2019 року 4 400 грн., 01.12.2019 року 2 189,00 грн., 27.01.2020 року - 4500,00 грн., 01.02.2020 2 189, 00 грн., 01.03.2020 року - 2 189, 00 грн., 01.05.2020 року - 2 189, 00 грн., 01.06.2020 року - 2 189, 00 грн., 01.08.2020 року - 2 189, 00 грн, 01.09.2020 року 2,189,00 грн., 01.10.2020 року - 2 189, 00 грн., 01.11.2020 року - 2 189, 00 грн., 01.12.2020 - 2 189, 00 грн., 01.01.2021 року - 2 189, 00 грн., 04.02.2021 року - 2 189, 00 грн., 04.03.2021 року - 2 189, 00 грн., 07.04.2021 року - 2 189, 00 грн., що підтверджується випискою по картковому рахунку позивача від 30.04.2021 року, виданою АТ КБ «Приват Банк» долученими до матеріалів справи.

Положеннями статей 141,180 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо виховання дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу.

Батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові від 13.09.2017 у справі № 6-1489 цс 17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Отже, вирішуючи даний спір, суд враховує, що дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами батьків, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Окрім того враховуючи, що ОСОБА_5 , має захворювання, а саме х-подібна деформація нижніх кінцівок та плосковальгусна деформація стоп, що підтверджується консультативним висновком ортопеда-травматолога, лікаря ОСОБА_6 від 13.08.2020 року, а також у дитини було присутнє захворювання - гіпертрофія аденоїдів 3 ступеня, що підтверджується випискою із медичної картки амбулаторного стаціонарного хворого № 110 від 14.02.2012 року, виданою ТОВ Повноділ.

Згідно природи додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами, такі можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення.

В процесі розгляду справи стороною позивача доведено та документально підтверджено понесення позивачем додаткових витрат на дітей в загальному розмірі 38 060,00 грн., половина із зазначеної суми становить 19 030,00 грн.

Стосовно покликань представника відповідача, що копії фіскальних чеків басейна Дельфін, не можуть свідчити про заняття неповнолітнього сина плаванням, суд зазначає наступне:

згідно довідки за вих. 04/10/2021 року від 04.10.2021 року вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , регулярно відвідує басейн «Дельфін, що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Трильовського, 12А, з 2020 року. ОСОБА_7 , систематично, а саме двічі на тиждень, проводить заняття з плавання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для підтримки фізичного розвитку дитини та оздоровлення.

Відтак, доводи представника відповідача з приводу того, що ОСОБА_5 не відвідує басейн Дельфін, спростовуються вищенаведеним.

У відзиві від 26.08.2021 року представник відповідача додав 2 квитанції, які підтверджують витрати відповідача на стоматологічне лікування сина.

Як вбачається з додаткових пояснень долучених до матеріалів справи, позивач не заперечує, що відповідач поніс такі витрати, проте такі витрати не здійснюється ним на регулярній основі, а лише двічі. Таким чином, розмір витрат, які позивач систематично несе на лікування сина та які підтверджені належними та допустимими доказами, є набагато вищими.

Окрім цього, представником відповідача не було жодним чином спростовано витрат, які позивач понесла на стоматологічне лікування сина, на оперативне втручання сина, пов`язаного з Ендоскопічною аденоїдектомією та повний догляд після нього, придбання додаткових ліків, спеціальних продуктів харчування.

Як слідує з повідомлення Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області за № 31/12-Ж-46/Аз від 18.03.2021 р., на ім`я відповідача зареєстровано автомобіль Ауді А6, 2008 року випуску, н.з. НОМЕР_1 .

У постанові Верховного Суду від 12.03.2020 року у справі № 520/12681/17, суд зазначив, що розмір додаткових витрат на дитину повинен обгрунтовуватись відповідними документами наприклад: витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, і свідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

При цьому, Відповідач не довів, що у нього відсутня можливість сплатити додаткові витрати на утримання сина, чи, шо є підстави для зменшення розміру його частки у них витратах, чи, що існують об`єктивні перешкоди у їх сплаті в розмірі, який позивач передбачали в позовній заяві від 05.05.2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789X11 (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тому сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.

Згідно з ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Отже, батьки несуть основну відповідальність за виховання та утримання гімни.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх важливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у спорі, а вже тільки потім права батьків.

Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За таких обставин, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими та підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доказів протилежного відповідачем суду не представлено.

Вирішуючи спір, з врахуванням положень СК України суд виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків, обов`язкової участі у додаткових витратах обох батьків, незалежно від того, з ким з них проживають діти. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З огляду на вказане вище, витрати понесені позивачем, пов`язані з необхідністю розвитку здібностей дитини, і в розумінні ст. 185 СК України є додатковими.

З врахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених позивачем на утримання дітей, підлягає задоволенню, та з відповідача слід стягнути на користь позивача 19030,00 грн. додаткових витрат, що складає половину від понесених позивачем витрат.

Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

В частині вимоги про стягнення додаткових витрат на дитини в майбутньому суд вважає, що підстав для її задоволення немає, оскільки позивачем не надано документального підтвердження необхідності понесення таких додаткових витрат в майбутньому у вказаному позивачкою розмірі. У суду нема підстав передбачати, що витрати на відвідування занять з плавання, а також музики будуть в майбутньому, що позивач їх понесе.

Позивачем надано суду докази таких витрат на дитину на загальну суму 38 060,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій. Тому, суд вважає, що необхідно стягнути реально понесені витрати на оплату занять з плавання, з музики, стоматологічні послуги 1 / 2 із зазначеної суми становить 19 030, 00 грн.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми законодавства, яке регулює спірне питання, суд приходить до переконання про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення половини понесених позивачем витрат на навчання неповнолітньої дитини.

Виходячи з наведеного суд вважає, що є всі підстави для покладення на відповідача обов`язку сплатити половину суми додаткових витрат на навчання дитини.

З приводу стягнення судових витрат судом встановлено наступне.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витратна правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, стороною позивача не подано до суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, у зв`язку з чим судові витрати на професійну правничу допомогу стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Згідно ст. 141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача.

На підставі наведеного відповідно до ст. 180, 185 СК України, керуючись ст.ст. 1-4, 19, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з червня 2019 року по квітень 2021 року одноразово в сумі 19 030,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь держави судовий збір в розмірі 908,00 грн.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в іншій їх частині, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 11.11.2022 року.

Учасники справи: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 .

СуддяЄ. О. Данилів