Справа № 481/1354/21
Провадж.№ 2-др/481/4/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2022 р.

Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Вжещ С.І.,

за участю секретаря Юхименко Т.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

її представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_3 про прийняття додаткового рішення у справі № 481/1354/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

11.10.2022 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про винесення додаткового рішення у справі № 481/1354/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, а саме ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правову допомогу в розмірі 5500,00 грн.

У заяві ОСОБА_3 посилається на те, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.10.2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу відмовлено. Він, у зв`язку з розглядом справи, поніс судові витрати на послуги адвоката, про що заявлялось в судовому засіданні, в розмірі 5500 гривень.

17.10.2022 року від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшло заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, в якому позивачка просила відмовити ОСОБА_3 у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що відповідачем порушено п.8 ч.3 ст.178, ч.1, 2 ст.134 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Крім того, позивачка посилалась на те, що витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень за складання відзиву на позовну заяву та 2000 гривень за участь у судовому засіданні є не співмірними зі складністю справи, а також часом, витраченим адвокатом на виконання вказаних робіт. Вартість збору судових доказів у розмірі 500 гривень також не може бути відшкодована, оскільки матеріали справи не містять доказів надання таких послуг.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити.

Представник відповідача, адвокат М`якенький С.В., у судове засідання не з`явився, оскільки з 28.02.2022 року його право на зайняття адвокатською діяльністю зупинено згідно п.1 ч.1 ст.31 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» на підставі його заяви, у зв`язку з призовом до лав Збройних Сил України , про що він повідомив Новобузький районний суд Миколаївської області в березні 2022 року шляхом надсилання електронного листа.

Позивач ОСОБА_1 та її представник, адвокат Істоміна К.В., в судовому засіданні заперечували проти винесення додаткового рішення та стягнення з позивача судових витрат, мотивуючи заперечення необґрунтованістю та безпідставністю заяви відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для винесення додаткового рішення та стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області від 06.10.2022 року у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу відмовлено.

До закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами відповідач в клопотанні про приєднання письмових доказів від 22.11.2022 року заявив про укладення з адвокатом угоди про надання юридичної допомоги з оплатою 5000 гривень( а.с.40).

В матеріалах справи міститься ордер серії ВЕ № 1053299 від 09.11.2021 року, в якому мається посилання на укладення між ОСОБА_3 та адвокатом М`якеньким С.В. договору про надання правової допомоги № 27-ф-2021 від 20.09.2021 року( а.с.71).

Як встановлено в судовому засіданні адвокат М`якенький С.В., представляючи інтереси відповідача ОСОБА_3 , приймав участь в судовому засіданні по справі 11.01.2022 року в період часу з 09:11 до 10:03,

Крім того, за клопотанням відповідача ОСОБА_3 до справи залучено пояснення свідка ОСОБА_4 , яке відібрав адвокат М`якенький С.В. 01.02.2022 року (а.с.126).

На обґрунтування понесених судових витрат на правову допомогу відповідач надав суду копію договору про надання правової допомоги № 6/22 від 18.10.2021 року, укладений між ОСОБА_5 та адвокатом М`якеньким С.В.; копію акта приймання-передачі наданих послуг від 07.10.2022 року, на суму 5500 гривень, яким передбачена вартість послуг по консультації щодо стягнення коштів в порядку регресу - 500 гривень, підготовка відзиву на позовну заяву - 2000 гривень; підготовка клопотань, заяв - 500 гривень, участь в судових засіданнях - 2000 гривень; збір письмових доказів - 500 гривень; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 07.10.2022 року на суму 5000 гривень.

При цьому, суд ставить під сумнів поданих відповідачем документів, а саме: акта приймання-передачі наданих послуг адвоката від 07.10.2022 року та квитанції до прибуткового касового ордера № 7 від 07.10.2022 року на суму 5500 гривень, оскільки, як вбачається з реєстру адвокатів України, діяльність адвоката М`якенького Сергія Віталійовича зупинена з 28.02.2022 року за його заявою, що вказує не неможливість складання яких-небудь документів, як-то акти, квитанції у цьому статусі в жовтні 2022 року. Недійсність квитанції до прибуткового касового ордера також підтверджується відсутністю на ній печатки адвоката.

Крім того, на електронну адресу Новобузького районного суду від адвоката М`якенького О.В. надходив лист, зі змісту якого вбачається, що у зв`язку з призовом на військову службу його право на здійснення адвокатської діяльності зупинено, а тому будь-які документи ним подані бути не можуть, при цьому, після 11.01.2022 року представник відповідача участі в судовому розгляді цієї цивільної справи не приймав та процесуальні документи не подавав.

Відповідно до ч.1 ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Суд вважає, що відповідач ОСОБА_3 дотримався норми закону щодо часу повідомлення про витрати на правову допомогу, які планує він понести, разом з тим, усно він про це суду не заявляв під час зясування обставин справи та перевірки їх доказами.

Крім того, на переконання суду, відповідач не надав детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, оскільки акт приймання виконаних робіт від 07.10.2022 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 07.10.2022 року, суд вважає недійсними, як такі, що складені під час зупинення права на зайняття адвокатською діяльністю ОСОБА_6 та не могли бути ним виготовлені.

Неподання стороною на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (надання послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат часу по кожному з видів робіт, необхідних для надання правової допомоги позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну не співмірність витрат на професійну правничу допомогу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Суд зазначає, що під час ухвалення судового рішення 06.10.2022 року, судом було розглянуто всі вимоги позивача, заперечення та клопотання відповідача, дана оцінка всім доводам та доказам, які надали сторони, на підставі чого ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.5 ст.270 ЦПК України про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу в прийнятті додаткового рішення про стягнення судових витрат на правову допомогу з позивача на його користь, у зв`язку з порушенням відповідачем порядку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 137, 141, 258-261, 270 ЦПК України суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про прийняття додаткового рішення щодо стягнення судових витрат на правову допомогу у справі № 481/1354/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів в порядку регресу, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання в 15-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складений 26.10.2022 року

Суддя Вжещ С.І.