Справа № 473/1346/22
РІШЕННЯ

іменем України

"04" листопада 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М.., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вознесенська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом

встановив

в червні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в якому просив визнати за ним право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він є спадкоємцем п`ятої черги після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшло право на земельну частку (пай), розміром 7,17 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КПС «Восход».

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 , який прийняв спадщину шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, проте позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину на вказане майно в нотаріальному порядку в зв`язку з тим, що сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий після смерті власника, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Ухвалою суду від 21 червня 2022 року відкрито провадження по справі. Справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та справа призначена до розгляду по суті

В судове засідання представник позивача адвокат Палій С.М. не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області у судове засідання не з`явився. Надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник третьої особи - Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області в судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій посив розгляд справи здійснювати без участі представника.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість задовільнити позовні вимоги.

Зокрема судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . За життя остання заповіту не склала, отже, має місце спадкування за законом.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) розміром 7,17 умовних кадастрових гектарів землі, яка перебувала в колективній власності КСП «Восход». Як було встановлено в судовому засіданні вказана земельна частка (пай) належала ОСОБА_2 на підставі сертифікату серії МК № 0045129, який був виданий 30 квітня 1997 року тобто вже після її смерті.

Згідно матеріалів справи, спадщину після смерті вказаної особи прийняв позивач ОСОБА_1 шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Проте належним чином її не оформив.

В судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 оскільки проживав з нею за однією адресою.(довідка Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області від 22.023.2021 року №156 та акт, що був складений депутатом Прибужанівської сільської ради 18.03.20121 року.)

Водночас, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яку ОСОБА_1 спадкував після смерті ОСОБА_2 нотаріусом було відмовлено в зв`язку з неможливістю встановити факт прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно.

Так, відповідно до п.п. 2,5 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними.

Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства.

Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

При цьому, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як вбачається з матеріалів справи, згідно розпорядження Вознесенської районної державної адміністрації за № 126-р від 08.04.1997 року, на ім`я ОСОБА_2 був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), серії МК № 0045129 від 30.04.1997 року, що посвідчував право останньої на земельну частку (пай), розміром 7,17 умовних кадастрових гектарів у землі, яка перебувала в колективній власності КПС «Восход».

Факт видачі сертифіката на ім`я ОСОБА_2 свідчить, що останню було включено до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), який є обов`язковим додатком до акта (державний акт на право колективної власності на землю КСП «Восход», серія МК № 0045129, зареєстрований в Книзі № 37 записів (реєстрації) державних актів на право колективної власності на землю.

Отже, майнове право на земельну частку (пай) ввійшло до складу спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 (постанова КЦС ВС від 15.04.2020 у справі № 178/982/18).

Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

За змістом ст. 525 ЦК УРСР 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Ст. 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як зазначалося вище, спадщину після смерті ОСОБА_2 фактично прийняв ОСОБА_1 , відповідно до положень статті 549 ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

З положень ст.ст. 1217, 1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом.

Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Матеріали справи вказують на те, що спірне майно на момент відкриття спадщини належало спадкодавцю.

Таким чином, враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з того,

що позивач ОСОБА_1 не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що його право підлягає захисту шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст. 12,13, 76-83, 200, 259, 263 265, 272, 273 ЦПК України, суд,

ухвалив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вознесенська районна державна адміністрація Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 право на земельну частку (пай) в розмірі 7,17 в умовних кадастрових гектарів в КСП «Восход» (Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК № 0045129, виданий 30 квітня 1997 року) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Новобілоусівка Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2022 року.

Суддя М.М. Ротар