Справа № 346/612/22
Провадження № 22-ц/4808/1137/22
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В.
Суддя-доповідач Бойчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів: Пнівчук О.В., Томин О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкодиза апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на рішення Коломийського міськрайонного суду 09 серпня 2022 року під головуванням судді Васильковського В.В. у м. Коломия,

в с т а н о в и в:

У лютому 2022 року ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заподіяної шкоди.

Позовні вимоги мотивує тим, що 27.06.2018 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Юрія-Фарм» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №0264/18- Т/Ц7, згідно якого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

В с. Матеївці Івано-Франківської обл. 09.01.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 . ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі №346/207/19. Провадження по справі про адміністративне правопорушення №346/207/19 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 було закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності. Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області провадження у справі №346/209/19 щодо притягнення водія ОСОБА_2 було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику завданий матеріальний збиток.

Згідно Звіту №39164 про оцінку вартості матеріального збитку, наданого ТОВ «Брітіш Авто Клаб Асістанс» вартість відновлювального ремонту складає 316 648,40 грн, що згідно з п. 31.5 Договору страхування є повного загибеллю автомобіля.

Відповідно до умов договору страхування, страхового акту №006.00038519-1, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування у розмірі 152 160 грн, із розрахунку: 300 000 - 144 440 (вартість придатних залишків) - 3400 (франшиза, встановлена п.12.1 договору страхування) і дорівнює 152 160 грн. Вартість придатних залишків було встановлено шляхом вивчення попиту та пропозиції через онлайн-аукціон ТОВ «Аудатекс Україна». Проте, з урахуванням прихованих пошкоджень, які були виявлені після проведення первинного онлайн-аукціону, був проведений повторний онлайн-аукціон, відповідно до якого вартість придатних залишків автомобіля була встановлена у розмірі 112 000 грн. З урахуванням цього, позивачем було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 32 440 грн (із розрахунку: 300 000 - 112 000- 3 400- 152 160). Таким чином, загальний розмір сплаченого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування склав 184 600 грн (152 160 + 34 440).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2 , була застрахована АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» полісом №АМ-4339399. Полісом №АМ-4339399 передбачено ліміт відповідальності страховика у розмірі 100 000 грн, франшиза - 1 000 грн. АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» сплатили ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 81 550,65 грн, повідомивши листом (вих. № 2076 від 26.11.2019) про прийняте рішення. У зв`язку з цим, різниця між фактичною шкодою (184 600 грн) та страховим відшкодуванням страховика винної у ДТП особи (81 550,65 грн) у розмірі 103 049,35 грн підлягає стягненню із відповідача.

На підставі наведеного товариство просило суд стягнути з ОСОБА_1 на їх користь як відшкодування, витрат, заподіяних позивачеві, у розмірі 103 049, 35 грн.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду 09 серпня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» подав апеляційну скаргу, де вказує, що не погоджується з рішенням суду першої інстанції, так вважає, що висновки, які викладені в рішенні суду, не відповідають обставинам справи, а також судом неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , яку було закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП України, у зв`язку із закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності.

Апелянт вказує на те, що з вищевказаної норми вбачається, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року по справі № 910/18319/16.

Позивач просив суд першої інстанції застосувати вищевикладені правові висновки та позицію Великої Палати Верховного суду при вирішенні даного спору.

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області провадження у справі №346/209/19 щодо притягнення водія ОСОБА_2 було закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Внаслідок даної ДТП транспортному засобу ОСОБА_2 були спричинені механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Загальний розмір сплаченого ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхового відшкодування склав 184 600 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes Benz», д/н НОМЕР_2 , була застрахована AT «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» полісом №АМ-4339399 і передбачено ліміт відповідальності страховика у розмірі 100 000 грн, франшиза - 1000 грн.

AT «СГ «Ю.Бі.Ай-КООП» сплатили ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування у розмірі 81 550,65 грн, повідомивши листом про прийняте рішення.

Однак, згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В даному випадку є правильним стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

У зв`язку з цим, різниця між фактичною шкодою та страховим відшкодуванням страховика винної у ДТП особи у розмірі 103 049, 35 грн підлягає стягненню із відповідача.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції повністю та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу де зазначає, що незгідний з позицією позивача.

Не існує жодного рішення суду яким би його було визнано винним у вчиненні ДТП відносно якого позивачем здійснено виплату страхового відшкодування.

Більше того, інший учасник ДТП ОСОБА_2 , після здійснення ним ДТП написав нотаріально засвідчену заяву від 08.04.2019, в якій зазначив, що він немає жодних претензій морального та матеріального характеру до ОСОБА_1 за наслідком ДТП, яка відбулася 09.01.2019, в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Повідомив, що він до суду з питань відшкодування йому шкоди звертатися не буде.

Зазначає, що до адміністративної відповідальності відповідач по факту ДТП не притягувався та вини такого у вчиненні ДТП судом не встановлено.

Зазначає, що позивач вказує про те, що згідно Звіту № 39164 про оцінку вартості матеріального збитку, наданого ТОВ „Брітіш Авто Клаб Асістанс вартість відновлювального ремонту складає 316 648,40 грн.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування у розмірі 152 160 грн із розрахунку 300 000 144 440 (вартість придатних залишків) 3400 (франшиза) = 152 160 грн.

Однак не зрозуміло з яких доказів та обґрунтувань позивач зазначив про вирахування для оплати суми страхового відшкодування із розрахунку 300 000 грн.

Крім того, відповідно до Звіту зазначено, що в даному випадку вартість відновлювального ремонту становить 316 648,40 грн, яка є більшою ринкової вартості 254 817,88 грн.

Отже виходячи з Звіту від 11.02.2019, він є таким суперечить Методиці в частині розрахунку вартості матеріального збитку.

У Звіті зазначено, що ринкова вартість КТЗ до пошкодження становить 254 817,88 грн.

Враховуючи п.8.3 Методики та Звіт - вартість відновлювального ремонту становить 316 648,40 грн.

Позивач надсилав відповідачу претензію щодо сплати 70 609,35 грн коштів як регресу за страховим відшкодуванням. Така претензія була отримана відповідачем та на таку було надано Відповідь на претензію від 20.09.2019. Однак до суду подано вимогу про стягнення 103 04935 грн. при цьому позивач не зазначає чому має місце збільшення суми з 70 609, 35 грн до 103 049, 35 грн.

Також слід зазначити, що автомобіль відповідача також був пошкоджений в наслідок ДТП та був застрахований в страховій компанії АТ «СГ «Ю.Бі.Ай-Кооп» згідно полісу № AM 4339399. Даним полісом визначено ліміт відповідальності за завдану матеріальну шкоду в розмірі 100 000 грн, тому для відповідача є незрозуміло у чому його відповідальність про те, що позивачем отримано в страхової компанії відповідача суму відшкодування в розмірі 81 550,65 грн замість 100 000 грн.

Вважає, що позивач подав безпідставний позов, оскільки за наслідком наявності дійсного страхового полісу у відповідача на момент ДТП, різниця між вартістю т.з. до та після ДТП є менша 100 000 грн, а отже така сума повністю покривається страховою компанією відповідача згідно ліміту відповідальності за страховим полісом АМ/4339399.

Тому, позивач подав безпідставний та необґрунтований позов, а докази на які він посилається в апеляційній скарзі та позові є неналежними та недопустимими.

Просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом встановлено, що 27.06.2018 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ТОВ «Юрія-Фарм» було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №0264/18- Т/Ц7. (а.с. 9-17) та заяву на страхування від 27.06.2018 року (а.с. 18-20).

ОСОБА_2 09.01.2019 було складено заяву про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування транспортного засобу (а.с. 32-33).

Відповідно до копії постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.04.2019 року у справі №346/207/19 суд постановив рішення відносно ОСОБА_1 , яким за ст.124 КУпАП провадження закрито на підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків передбачених ст. 38 КУпАП. (а.с. 36).

Відповідно до копії постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 26.04.2019 у справі №346/209/19 суд постановив рішення відносно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП провадження у справі закрив, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. (а.с. 35).

Згідно страхового акта № 006.00038519-1 від 18.04.2019, затвердженого Головою Правління ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», сума страхового відшкодування за договором №0264/18-Т/Ц7 становить 152 160 грн, та акта № 006.00038519-2 від 08.08.2019 сума виплати згідно договору № 0264/18-Т/Ц7, яка згідно розрахунку (а.с. 57) є додатковою сумою страхового відшкодування, становить 32 440 грн (а.с. 38, 56). Усього згідно вказаних актів сума страхового відшкодування за договором №0264/18-Т/Ц7 становить 184 600 грн.

Згідно розрахунків страхового відшкодування від 06.03.2019 та від 08.08.2019 вбачається, що за договором страхування № 0264/18-Т/Ц7 від 27 червня 2018 року, страхувальником є ТОВ «Юрiя-Фарм» щодо застрахованого автомобіля Fоrd Fiesta, 2017 р.в., р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 вартість ремонту в результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №39164 від 11.02.19, зробленого ТОВ «Брітіш Авто Клаб Асістанс», перевищує 70% дійсної вартості транспортного засобу на момент укладення договору. Згідно п. 31.5 Договору страховик визначив конструктивну загибель цього транспортного засобу. (а.с. 39, 57).

З даних, що містяться у звіті № 39164 від 11 лютого 2019 р. про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля Fоrd Fiesta, реєстраційний номер: НОМЕР_4 , власником якого є ТОВ Юрiя Фарм убачається, що його ринкова вартість до пошкодження складала 254 817,88 грн при значенні коєфіцієнту фізичного зносу 0,0 відсотка вартість відновлювального ремонту склала 316 648,4 грн. Тобто вартість матеріального збитку становить 254 817,88 грн (а.с. 41-47).

Згідно копії ремонтної калькуляції №39164 від 29.01.2019 автомобіля Fоrd Fiesta ТRЕND, № шассі НОМЕР_3 , ДЕРЖ № НОМЕР_1 , загальна сума запчастин становить 285 865,92 грн, а вартість ремонту 316 648,40 грн (а.с. 48-51).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 152 160 грн на користь Юрiя-Фарм ТОВ, що підтверджується платіжним дорученням № 9999359 від 24 квітня 2019 року. (а.с. 59).

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 32 440 грн на користь Юрiя-Фарм ТОВ, що підтверджується платіжним дорученням № 47001598 від 14 серпня 2019 року. (а.с. 60).

АТ « СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» повідомлено представника ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що ринкова вартість автомобіля «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , відповідно до звіту про вартість матеріального збитку № 7182, станом на дату оцінки складає 254 801, 40 грн. Утилізаційна (залишкова вартість), відповідно до звіту № 7182-зал про вартість залишків, станом на дату оцінки, складає 175 250, 75 грн.

В цьому випадку АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» повідомлено, що вартість матеріального збитку у встановленому законодавством порядку, становить 81 550,65 грн, за вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн (а.с.62).

Згідно платіжного доручення №13451 від 22 серпня 2019 року АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» сплатили ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» страхове відшкодування в сумі 81 550, 65 грн. Призначення платежу: страхове відшкодування в порядку регресу згідно Акту №405/2330/19 від 22.08.19 (а.с. 63).

Згідно претензії №3/к від 10.09.2019, адресованої ОСОБА_1 , ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» просило перерахувати на їхню користь 70 609,35 грн, призначення платежу «Регрес за страховим відшкодуванням згідно СА №006.00038519-і від 18.04.2019 р., без ПДВ» (а.с. 64).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до цих правовідносин мають застосовуватися норми матеріального права щодо звернення до відповідача з регресним позовом, а позивач не довів належними і допустимими доказами ту обставину, що саме ОСОБА_1 є особою, винною у спричиненні дорожньо-транспортної пригоди та у заподіянні шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ч. 1 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV (далі - Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі ст. 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми, зазначеної у страховому полісі. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 36.2. Закону № 1961-IV, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених вст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування: зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодження майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до висновків, викладених у п. 72 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176 цс 18, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Також Велика Палата Верховного Суду у п. 73 цієї постанови вказала, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією (п. 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018).

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Потерпілий, який вимагає майнового відшкодування, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Верховний Суд у постанові від 24 червня 2020 року у справі № 686/1914/16-ц (провадження № 61-15269св18) вказав, що оскільки потерпілий не звернувся у визначений строк до страхової компанії з вимогою про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок ДТП в межах ліміту відповідальності страховика, тому є підстави для стягнення на користь позивача тільки завданої шкоди у розмірі різниці між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2020 року у справі № 447/819/16-ц (провадження № 61-19129св19) з посиланням на висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) та підтверджені ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц (провадження № 14-25цс20), вказав, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика. Позивач повинен був вимагати кошти за майнову шкоду зі страхової компанії, а у разі ліквідації такої - від МТСБУ. У разі недостатності ліміту цивільно-правової відповідальності страховика для страхової виплати, решту завданої і доведеної шкоди відшкодовує особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (ст.1194 ЦК України).

За змістом ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач та АТ « СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» визнали, що транспортний засіб «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 вважається фізично знищеним та його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що і було здійснено позивачем з урахуванням визначеної ними вартості залишків такого. При цьому, позивачта АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» із залученням оцінювачів визначили ринкову вартість автомобіля «Ford Fiesta», д/н НОМЕР_1 , яка незначно відрізняється і складає відповідно 254 817,88 грн та 254 801,40 грн. Утилізаційна (залишкова вартість) відповідно до звіту № 7182-зал, проведеного на замовлення АТ « СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП», станом на дату оцінки, складає 175 250, 75 грн, натомість позивачем така визначена в сумі 112 000 грн без проведення відповідної експертної оцінки.

В такому випадку розмір завданої шкоди (різниця між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди), розрахований АТ « СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» відповідно до вимог ст. 30 Закону № 1961-IV,не перевищує ліміт відповідальності страховика, який згідно страхового полісу АМ № 004339399і становить 100 000 грн.

Позивач не надав доказів обґрунтованих заперечень чи оскарження визначеної АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» ринкової вартості автомобіля після пошкодження, позовних вимог до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП» з підстав неправильності нарахування та виплати страхового відшкодування не заявляв.

Колегія суддів звертає увагу, що у цьому випадку відповідно до вимог п. 36.6. ст. 36 Закону № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. У ОСОБА_1 виник обов`язок щодо відшкодування позивачу суми франшизи в розмірі 1 000 грн, однак останній не обґрунтовував позовні вимоги цими обставинами.

З матеріалів справи вбачається, що вартість матеріального збитку не перевищує ліміту відповідальності страховика, тому підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди у розмірі різниці між вартістю автомобіля до та після дорожньо-транспортної пригоди немає, також в ОСОБА_1 , не виникло обов`язку на відшкодування такої шкоди.

Враховуючи, що обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, який був виплачений, що підтверджується платіжним дорученням №13451 від 22 серпня 2019 року на суму 81 550, 65 грн, тому у цій справі позивач не може вимагати кошти за майнову шкоду з відповідача, оскільки покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування у цих правовідносинах норм матеріального права і є підставою для задоволення позову, не заслуговують на увагу і спростовуються зібраними у справі доказами.

Помилкова кваліфікація судом першої інстанції права вимоги позивача до відповідача як регрессу, а не суброгації, яка має місце у цьому спорі, не призвела до неправильного вирішення спору. А відтак, рішення суду першої інстанції є по суті правильним, однак мотивувальну частину необхідно змінити з урахуванням вищевикладених висновків цієї постанови.

Згідно ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Постановлене у справі судом першої інстанції рішення слід змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду 09 серпня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 14 жовтня 2022 року.

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

О.О. Томин