Справа № 591/2665/21
Провадження № 2/591/331/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого в особі судді - КЛИМЕНКО А.Я.

при секретарі Устименко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Сумській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держава Україна в особі Сумської обласної прокуратури

про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Сумській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держава Україна в особі Сумської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування і остаточно уточнивши свої позовні вимоги 01.07.2021 року (а.с.100-104) свої позовні вимоги мотивував тим, що відповідно до вироку Білопільського районного суду Сумської області від 23.07.2018 року по справі №574/1376/16-к, який залишений в силі ухвалою Сумського апеляційного суду від 22.05.2019 року його визнали невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 286 КК України та виправдали у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину. У зв`язку з незаконними діями працівників органів досудового розслідування він був позбавлений права на оплату своєї праці на підприємстві де працював на той час, мав оплачувати за власний рахунок витрати на правову допомогу, на поїздки до місця проведення досудового розслідування та суду, отримав відповідну моральну шкоду. Крім того, вважає, що притягнення його до кримінальної відповідальності сталося внаслідок підроблення доказів його винуватості, оскільки слідча Толстенко Ю.М., яка повідомляла йому підозру, притягується до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 366 КК України кримінальне провадження №0000122. Зазначає, що загальний строк його перебування під слідством складає 30 місяців. За цей час йому завдано матеріальну шкоду у розмірі 2195 грн. 58 коп. втраченого заробітку. Також на пересування загальним транспортом між місцем його проживання в м. Суми та його адвоката, проїзд якого оплачував також позивач, та м. Білопілля в період з 2016 по 2018 роки ним витрачено 2040 грн.. Під час досудового розслідування він також користувався послугами захисника, з яким розрахувався власними коштами на суму 16600 грн.. Моральну шкоду, пов`язану з незаконним оголошенням підозри та незаконним притягненням до кримінальної відповідальності як обвинуваченого, він оцінює в 720000 грн.. Підставами для відшкодування моральної шкоди визначає погіршення стану здоров`я, зміну звичного укладу життя, тривалою нервовою напругою. Загальна сума шкоди складає 740835 грн. 58 коп.. Посилаючись на викладене, просить визнати дії ГУНПУ в Сумській області в особі працівників Буринського ВП Конотопського ВП та працівників Сумської обласної прокуратури в особі Буринської місцевої прокуратури щодо притягнення ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності по кримінальному провадженню внесеному в реєстр досудових розслідувань за №0000147 від 04.05.2016 року незаконним, а також просить стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України шляхом списання у безспірному порядку з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури та суду, в загальному розмірі 740835 грн 58 коп..

Ухвалою суду від 23.04.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі, підготовче судове засідання призначено на 17.06.2021 року. 17.06.2021 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з неявкою представників відповідачів на 08.09.2021 року. 08.09.2021 року відкладено підготовче судове засідання у зв`язку з уточненням позовних вимог та з метою виклику представника Сумської обласної прокуратури, яка є відповідачем по уточненій позовній заяві на 19.11.2021 року. 19.11.2021 року відкладено підготовче судове засідання за клопотанням представника відповідача на 20.12.2021 року.

Ухвалою суду від 20.12.2021 року закрито підготовче провадження по справі, справу призначено до судового розгляду на 24.02.2022 року. 24.02.2022 року судове засідання не відбулося, відкладено на 06.06.2022 року. 06.06.2022 року судове засідання відкладено на 18.08.2022 року. 18.08.2022 року в судовому засіданні оголошено перерву до 05.10.2022 року для витребування матеріалів кримінального провадження. 05.10.2022 року в судовому засідання оголошено перерву за клопотанням представника відповідача на 31.10.2022 року.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали у редакції від 01.07.2021 року в повному обсязі.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції в Сумській області Давиденко О.В. в судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача Сумської обласної прокуратури Кошлякова А.Ю. в судовому засіданні позов не визнала, просить відмовити у його задоволенні.

Представник відповідача Державної казначейської служби України Тютюнник Т.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила суд в позові відмовити.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, матеріали кримінального провадження, надані сторонами докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого:

Судом встановлено, що у провадженні СВ Буринського ВП Конотопського ВП ГУНП в Сумській області перебувало кримінальне провадження №0000147 від 30.04.2016 року за фактом дорожньо-транспортної події, яка мала місце 30.04.2016 року в с.Черепівка за участю водія ОСОБА_1 , мешканця с.Бошівка Буринського району, під час якої на потерпілу ОСОБА_3 здійснено наїзд та остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження.

09.11.2016 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Також з матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_1 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався, в ході досудового розслідування запобіжний захід йому не обирався, заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі відсторонення від посади, окрім виклику до слідчого, не застосовувалися.

18.11.2016 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України направлено до Буринського районного суду Сумської області.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 28.11.2016 року визначено підсудність даного кримінального провадження та направлено обвинувальний акт щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст.286 КК України на розгляд до Білопільського районного суду Сумської області.

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 23.07.2018 року у справі №574/1376/16-к ОСОБА_1 визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.286 КК України та виправдано на підставі ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні зазначеного злочину.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 22.05.2019 року вказаний вирок залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами статті 1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок, зокрема, незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

Враховуючи, що відносно ОСОБА_1 постановлено виправдувальний вирок у нього виникло право на відшкодування шкоди, завданої як фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.

Як вбачається із позовної заяви та встановлено під час судового засідання, позивач просив суд про відшкодування йому суми втраченого заробітку, витрат понесених на проїзд, суми сплаченої за надання йому професійної правової допомоги та моральної шкоди, що передбачено відповідно п. 1,3, 4, 5 ст. 3 зазначеного Закону.

Відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (стаття 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, суд повинен визначити страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, при цьому суд зобов`язаний враховувати, що таке відшкодування проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом (частина третя статті 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Суд погоджується, з тим що позивач зазнав моральної шкоди, яка полягала у порушенні психологічного комфорту та перебуванні у стані постійної напруги, стресу, інших негативних явищ морального характеру, що негативно вплинуло на його звичний уклад життя.

Згідно з п.14 ч.1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КПК України виправданим у кримінальному провадженні є обвинувачений, виправдувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили.

Згідно з ч. 1-4 ст. 532 КПК України вирок або ухвала суду першої інстанції, ухвала слідчого судді, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили. Судові рішення суду апеляційної та касаційної інстанцій набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Враховуючи вищенаведені положення статей 43, 532 КПК України, а також те, що вирок Білопільського районного суду Сумської області від 23.07.2018 року у справі №574/1376/16-к, яким позивача визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано, ухвалою Сумського апеляційного суду від 22.05.2019 року залишений без змін, то саме із вказаної дати позивач вважається таким, що реабілітований та позбавлений будь-яких обмежень у правах, а кримінальне переслідування відносно нього - завершеним.

З аналізу зазначених норм вбачається, що виправданою є особа, виправдувальний вирок щодо якої набрав законної сили за наслідками кримінального провадження, яке складається зі стадій досудового розслідування і судового провадження.

З огляду на зазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 у судовому порядку визнаний невинуватим остаточно лише 22.05.2019 року, коли виправдувальний вирок Білопільського районного суду Сумської області залишений без змін апеляційною інстанцією, а тому період, за який позивачу може бути відшкодована моральна шкода, слід обраховувати з 09.11.2016 року (повідомлення про підозру) по 22.05.2019 року (дати залишення Сумським апеляційним судом без змін вироку Білопільського районного суду Сумської області від 23.07.2018 року), і такий складатиме 2 роки 6 місяців та 13 днів.

З врахуванням періоду перебування ОСОБА_1 під слідством та судом (30 місяців 13 днів), мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування (6000 грн.), обставин, за яких позивачу було спричинено моральну шкоду, вимог розумності і справедливості, суд вважає за необхідне визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 340000 грн..

Пунктом 4 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги.

Судом встановлено, що між позивачем та адвокатом Вдовіченко О.Л. було укладено договір про надання правової допомоги по кримінальному провадженню №574/1376/16-к. В матеріалах справи наявні акти виконаних робіт відповідно до договору про надання правової допомоги від 24.07.2018 року та від 23.05.2019 року (а.с.13,15). Загальний розмір понесених витрат на правову допомогу становить 16600 грн..

Розмір понесених витрат на правову допомогу є співмірним та обґрунтованим, а тому суд задовольняє позовну вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу в повному обсязі.

Також позивачем понесені витрати на пересування загальним транспортом між місцем його проживання в м. Суми та його адвоката, проїзд якого оплачував також позивач, та м. Білопілля в період з 2016 по 2018 роки в розмірі 2040 грн. (а.с. 9-10, 11). А тому, вказані витрати також підлягає відшкодуванню позивачувідповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Стосовно позовної вимоги про відшкодування позивачу матеріальної шкоди у розмірі 2195,58 грн. втраченого заробітку, то у її задоволенні необхідно відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження зазначеної суми.

Відповідно до статті 25 Бюджетного кодексу України Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом.

Згідно з підпунктом 1 пункту 9 Розділу VI «Прикінцеві та перехідні положення» Бюджетного кодексу України рішення суду про стягнення (арешт) коштів державного бюджету (місцевих бюджетів) виконується виключно Казначейством України. Зазначені рішення передаються до Казначейства України для виконання.

Відповідно до пункту 23-1 частини першої статті 2 Бюджетного кодексу України єдиний казначейський рахунок - це рахунок, відкритий центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку України, на якому консолідуються кошти державного та місцевих бюджетів, фондів загальнообов`язкового державного соціального і пенсійного страхування та кошти інших клієнтів, які відповідно до законодавства знаходяться на казначейському обслуговуванні.

Згідно з пунктом 1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 року № 215, Державна казначейська служба України (Казначейство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів України і який реалізує державну політику у сферах казначейського обслуговування бюджетних коштів, бухгалтерського обліку виконання бюджетів.

Відповідно до покладених завдань Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду (підпункт 3 пункту 4 Положення).

Згідно із пунктом 9 Положення Казначейство здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до підпункту 14 пункту 4 Положення про головні управління Державної казначейської служби України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 12.10.2011 року №1280, Головне управління Казначейства відповідно до покладених на нього завдань та в установленому законодавством порядку здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів або боржників на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Відтак Державна казначейська служба України, діючи від імені держави в цілому, здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правовий статус цього органу визначається функціями з обслуговування єдиного казначейського рахунку держави, пов`язаними з консолідацією та обслуговуванням Державного бюджету України, зокрема й з безспірним списанням коштів державного бюджету.

Суд зазначає, що відповідачем у цій справі є Держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є відповідний орган казначейської служби (який відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету) та орган, дії якого призвели до завдання позивачу шкоди.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 295/692/17 (провадження № 61-7534св18), від 10.10.2018 у справі № 359/11706/15-ц (провадження № 61-13907св18) та від 10.01.2019 у справі № 532/1243/16-ц (провадження № 61-34251св18).

Позивачем при звернення до суду судовий збір не сплачено відповідно до п. 13 ч. 2 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170, 176, 1167, 1176 ЦК України, ст. ст.1-4, 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», ст.ст. 1-18, 5, 10-13, 19, 76-82, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Сумській області, Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Держава Україна в особі Сумської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування - задоволити частково.

Стягнути з Держави за рахунок коштів Державного бюджету України в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) грошові кошти в розмірі 340000 грн. (триста сорок тисяч грн.), та 18640 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовити у зв?язку з необґрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст судового рішення виготовлено 09 листопада 2022 року.

СУДДЯ А.Я.КЛИМЕНКО