У Х В А Л А

15 квітня 2022 року

м. Київ

справа № 367/5994/19

провадження № 61-21435ск21

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу представника

ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 07 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 грудня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, третя особа - прокуратура м. Києва, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконими діями та рішеннями органів досудового слідства і прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня2021 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 07 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 02 грудня 2021 року.

Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , про звільнення від сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме: надання уточненої касаційної скарги з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України.

Ухвала Верховного Суду від 31 січня 2022 року отримана заявником 21 лютого 2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У квітні 2022 року на електронну адресу Верховного Суду надійшли матеріали на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема уточнена касаційна скарга.

В уточненій касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає не надання судами належної оцінки висновку екперта-психолога від 27 липня 2020 року.

Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

У касаційній скарзі представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, проте не зазначає конкретні обов`язкові підстави касаційного оскарження, визначені частиною другою статті 389 ЦПК України, що унеможливлює відкриття касаційного провадження.

Посилання заявника у касаційній скарзі на постанову Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» не є підставою для відкриття касаційної провадження згідно з пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки постанови Пленуму Верховного Суду України мають рекомендаційний характер про що заявнику було роз`яснено Верховним Судом в ухвалі від 31 січня 2022 року.

Посилання в уточненій касаційній скарзі, як на підставу касаційного оскарження, на те, що судами попередніх інстанцій не надано належної оцінки висновку екперта-психолога від 27 липня 2020 року, Верховний Суд відхиляє, оскільки такий довід враховується судом касаційної інстанції за умови наведення заявником у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 ЦПК України, однак такі підстави у касаційній скарзі не наведено.

Таким чином, у вказаних матеріалах на усунення недоліків касаційної скарги вимоги ухвали Верховного Суду від 31 січня 2022 року не виконано.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК Україниу разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Оскільки заявник у встановлений судом строк, станом на 15 квітня 2022 року, не виконав вимоги ухвали Верховного Суду від 31 січня 2022 року року, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 07 квітня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду

від 02 грудня 2021 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун