Дата документу 21.07.2022
Справа № 334/2194/22
Провадження № 2/334/2149/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого - судді Козлової Н.Ю., при секретарі Франчук Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька

в с т а н о в и в :

Представник позивача адвокат Фельський С.Л. діючий в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька вказавши, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 16 лютого 2013 року по 23 вересня 2014 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року, місце проживання доньки після розлучення, визначено за місцем проживання матері. В даний час дитина проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 . Вона матеріально утримує та належним чином піклується про безпеку, здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

У зв`язку з тим, що стосунки з колишнім чоловіком напружені, вона не може отримати від нього у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітньої, ОСОБА_3 , за кордон для убезпечення її здоров`я та життя. Відповідач, незважаючи на загрозу та потреби доньки, постійно вигадує різні причини відмовити у праві виїзду.

На теперішній час, враховуючи введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року та впровадження правового режиму воєнного стану на території України, через загрозу життю та здоров`ю дитини, позивачка має намір виїхати за межі України на пів року, але відповідач чинить перешкоди та не надає згоду на виїзд дтитни, тому ОСОБА_1 змушена була звернутися до суду.

У судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні вимог ОСОБА_1 з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву з обґрунтуванням своїх заперечень, з яких вбачається, що він принципово не заперечує проти виїзду дитини за межі України, але лише на період дії воєного стану. По друге, йому незрозуміло у яку країну позивачка бажає вивести дитину, оскільки це має бути зазначено у позові. Просив суд ухвалити законе обґрунтоване рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги необгрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 з 16 лютого 2013 року по 23 вересня 2014 року. Шлюб розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2014 року, місце проживання доньки після розлучення, визначено за місцем проживання матері. В даний час дитина проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами).

У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду.

Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду.

Разом з тим пунктом 1 абзацу 2 частини 5 ст. 157 СК України визначено, що той із батьків, з яким за рішенням суду визначено або висновком органів опіки та піклування підтверджено місце проживання дитини, самостійно вирішує питання тимчасового виїзду за межі України на строк до одного місяця та більше з метою лікування, навчання, участі дитини в дитячих змаганнях, фестивалях, наукових виставках, учнівських олімпіадах та конкурсах, екологічних, технічних, мистецьких, туристичних, дослідницьких, спортивних заходах, оздоровлення та відпочинку дитини за кордоном, у тому числі у складі організованої групи дітей, у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, підтвердженої довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

Позивачкою та її представником таких підстав надано.

Також суд звертає увагу, що Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року впроваджено правовий режим воєнного стану на території України. Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено дію воєнного стану на території України з 05 год. 30 хв. 25 травня 2022 року на 90 діб.

У зв`язку з введенням воєнного стану в Україні Кабінетом Міністрів України спрощено порядок виїзду за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків.

Так, пунктом 2-3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 передбачено, що виїзд за межі України дітей, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, баби, діда, повнолітніх брата, сестри, мачухи, вітчима або інших осіб, уповноважених одним з батьків письмовою заявою, завіреною органом опіки та піклування, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків та за наявності паспорта громадянина України або свідоцтва про народження дитини (за відсутності паспорта громадянина України)/документів, що містять відомості про особу, на підставі яких Держприкордонслужба дозволить перетин державного кордону. Після прибуття дітей, до держави остаточного перебування особи, що супроводжують дітей, зобов`язані протягом одного робочого дня звернутися до консульської установи України в державі перебування для постановки їх на тимчасовий консульський облік.

З цих підстав, суд вважає, що у позивача на даний час не існує перешкод для виїзду із неповнолітньою дитиною за кордон без рішення суду та нотаріально посвідченої згоди батька у разі виникнення загрози пов`язаної із воєнним станом.

Крім того, суд бере до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду, який у своїй постанові від 04 липня 2018 року у справі № 712/10623/17-ц сформулюваний тим, що тимчасовий виїзд за кордон у супроводі одного з батьків має відповідати найкращим інтересам дитини і такий дозвіл за відсутності згоди другого з батьків може бути наданий на підставі рішення суду на певний період, з визначенням його початку й закінчення, а також із зазначенням країни, до якої вивозиться дитина.

Виходячи з положень Сімейного Кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" і Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, дозвіл на виїзд малолітньої дитини за межі України в супроводі одного з батьків за відсутності згоди другого з батьків на підставі рішення суду може бути наданий на конкретний одноразовий виїзд з визначенням його початку й закінчення, а також із зазначенням країни, до якої вивозиться дитина.

Отже, враховуючи що на даний час у позивача не існує перешкод для виїзду із неповнолітньою дитиною сторін за кордон без рішення суду та нотаріально посвідченої згоди батька у разі виникнення загрози пов`язаної із воєнним станом, а також той факт, що позивачкою не зазначено місце куди вивозиться дитина, що суперечить нормам Закону, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41, ст. 150, ч. 5 ст. 157 Сімейного Кодексу України, ст. 10 - 13, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 280 - 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька - відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду або через Ленінський районний суд м.Запоріжжя .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 липня 2022 року.

Суддя Н.Ю.Козлова