29 листопада 2022 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Губської Я.В.,
за участю секретаря судового засідання Мордухович К.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) в особі представника позивача ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), третя особа Київський відділ державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків вул.. Студентська 5/6) про стягнення неустойки (пені) за прострочення аліментів та збільшення розміру аліментів, -
ОСОБА_1 завернулась до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнила, та просила: стягнути з відповідача ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2020 року по 31.06.2021 року в розмірі 115 126,55 грн., змінити розмір аліментів, які стягкються з ОСОБА_3 на її користь на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 2200 грн. на 2700 грн., щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 06.08.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова 30.09.2021 року закрито підготовче провадження у справі.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Санжаревський І.А. в судове засідання не з`явились, представник позивача надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та просив розглянути справу без участі позивачки та її представника. Також просив просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 2000 грн.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причину не явки суду не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подано.
Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про їх небажання захищати свої процесуальні права.
Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 10.10.2018 встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14.02.2012 року.

У сторін є неповнолітня дитина син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає разом з позивачем.

Позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Рішенням Київського районного суду м. Харкова було стягнуто з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 04.11.2011 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивачем на виконання вказаного рішення суду було отримано виконавчий лист, та пред`явлено його до примусового виконання до Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області.

Оскільки вказаних коштів позивачеві разом з дитиною не вистачало, оскільки потреби дитини збільшились, остання звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_4 з 1500 грн., щомісячно, на 2200 грн. щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набранням рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 96626,55 грн.

Відповідно до розрахунку від 12.10.2022 зробленого старшим виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ляховою Т.Б. вбачається, що з 04.11.2011 та по 30.09.2022 мається прострочена заборгованість у розмірі 150126,55 грн. За період з 04.11.2011 по 31.06.2021 заборгованість зі сплати аліментів складає 117126,55 грн., таким чином сума пені(неустойки), про стягнення якої просить позивач 115126,55 грн. є меншою, ніж заборгованість за вказаний період.

Оскільки відповідач продовжує не сплачувати аліменти, у зв`язку з чим наявна вказана заборгованість, на яку відповідно до закону нараховується неустойка, також з моменту винесення рішення від 22.02.2021 прожитковий мінімум збільшився, позивач повторно звернулась до Київського районного суду м. Харкова з позовом про збільшення розміру аліментів та стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

У відповідності зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХП від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до висновку Верховного Суду України щодо застосування ст.181-183,192 СК України, викладеного у постанові від 05 лютого 2014 року по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує, те, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком. За таких обставин, суд задовольняє позовну вимогу про зміну розміру аліментів, які стягуються з відповідача з 2200 грн. щомісячно на 2700 грн., але не менше 50% суми прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23постановиПленуму Верховного Суду України № 3від 15.05.2006року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів"/ і до досягнення дитиною повноліття.

Заборгованість відповідача по аліментів станом на 30.09.2022 року складає 150 126,55 грн.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів має періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 14-37цс18.

Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p= (A1?1 %?Q1) (A2?1 %?Q2) ………. (An?1 %?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов' язання за кожен день прострочення виконання.

На відміну від неустойки в цивільному праві, яка стягується незалежно від наявності вини платника, пеня в сімейному праві може бути стягнута лише в разі наявності вини.

Позивач в своєму позові навела розрахунок неустойки, який відповідачем спростований не був, а тому суд, враховує, що починаючи з грудня 2011 року відповідач не сплачує аліментів, та враховуючи, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 22.02.2021 року стягнено пеню по 31.08.2020 року, а тому погоджується з визначеним позивачем розміром неустойки за період з 01.09.2020 по 31.06.2021 в розмірі 115 126,55 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимог позивача про стягнення на її користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. суд зазначає.

Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом першим частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Представництво позивача ОСОБА_1 здійснює адвокат адвокатського бюро «Санжаревський» Санжаревський І.А. на підставі договору про надання правової допомоги від 28.07.2021 №0728/21-1

Адвокатом Санжаревським І.А. на підтвердженням наданих за договором послуг, надано опис на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, та квитанція до додаток №1 до Договору від 28.07.2021 року на загальну суму 2000 грн..

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 133, 137, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ПНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.09.2020 по 31.06.2021 в розмірі 115126,55 грн.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ПНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2200 грн. щомісячно на 2700 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання цим рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ПНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_3 , ПНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в сумі 1816 грн.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

На рішення суду першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Харківського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення, а у випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відповідно до вимог п.15 Перехідних положень ЦПК України (в ред. з 15.12.2017 року) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Я. В. Губська