Справа №345/738/22
Провадження № 2/345/420/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04.05.2022 м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

у складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про зняття арешту з нерухомого майна, -

встановив:

Представник позивача адвокат Німак М.Я. звернувся до суду з даним позовом в інтересах позивача, мотивуючи його тим, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

Після смерті матері ОСОБА_1 як спадкоємець першої черги, звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, на належну спадкодавцю 1/2 частину квартири, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на квартиру в цілому накладений арешт.

Однак згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно арешт на квартиру в цілому був накладений приватним нотаріусом Тихан О.М. 18.08.2004 на підставі постанови про арешт майна АА № 233247 від 29.06.2004. Власником вказаний ОСОБА_2 .

Представник позивача зазначає, що причини накладення арешту на всю квартиру невідомі, отримати будь-яку інформацію щодо підстав накладення такого арешту також неможливо, зняти арешт в позасудовому порядку неможливо, а тому наявність арешту і зареєстрованого обтяження, пов`язаного з ним, перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. Тому просить суд зняти арешт, накладений на квартиру АДРЕСА_1

Ухвалою суду від 28.02.2022 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач не з`явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, хоча повідомлявся про час та місце розгляду справи у визначеному чинним законодавством порядку. Представник відповідача відзиву на позов у встановлені судом строки не подав, причини неявки суду не повідомив, з заявою про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Тому суд за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280, 281 ЦПК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, пояснень щодо даного позову не надав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 (а.с. 11).

На момент смерті ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.08.2002 належала 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 (а.с. 16). Власником іншої частини даної квартири є ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_3 та спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується довідкою про склад спадкоємців по спадковій справі № 1/2021 (а.с. 11).

ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на належне спадкодавцю майно, однак нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва в зв`язку із наявністю накладеного арешту на квартиру в цілому (а.с. 15).

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, яку сформовано 23.12.2021, на квартиру АДРЕСА_1 був накладений арешт, номер обтяження 1246025, який був зареєстрований приватним нотаріусом Тихан О.М. 18.08.2004 на підставі постанови про арешт майна АА233247 від 29.06.2004. Власником даного нерухомого майна вказаний ОСОБА_2 (а.с. 12).

З постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2004 серія АА № 368247 вбачається, що державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження було накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_2 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 14).

Листом № 379/02-14 від 24.12.2021 нотаріус звернувся до відповідача з проханням надати копію постанови про накладення арешту на квартиру та повідомити про стан та перебіг виконавчого провадження (а.с 15).

Представник позивача адвокат Німак М.Я. звернувся до Калуського відділу державної виконавчої служби у Калуському районі Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Івано-Франківськ) із запитом про надання інформації щодо відкритих та закритих виконавчих проваджень щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , наявність обтяжень та відповідних заборон (а.с. 18), однак жодної відповіді не отримав.

Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно з частиною 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Відповідно до частини 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з положеннями статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною 1 статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частинами 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно з частиною 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У відповідності до статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що державним виконавцем в рамках зведеного виконавчого провадження постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.06.2004 серія АА № 368247 помилково накладено арешт на належне ОСОБА_3 майно, а саме на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , оскільки ОСОБА_2 належала тільки 1/2 частина квартири, а не квартира в цілому.

Позивач, як спадкоємець ОСОБА_3 , має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права.

Враховуючи, що державним виконавцем безпідставно було накладено арешт на належну спадкодавцю 1/2 частину квартири, а безпідставне обтяження майна створює перешкоди для реалізації ОСОБА_1 її спадкових прав, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що існування обтяження у виді арешту на 1/2 частину квартири, власником якої є ОСОБА_2 , жодним чином не порушує прав позивача, а тому в задоволенні позову в частині скасування арешту на належну ОСОБА_2 частину квартири слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 273, 280-283 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позов задоволити частково.

Скасувати арешт, накладений на підставі постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження серія АА № 233247 від 29.06.2004 року, що зареєстроване 18.08.2004 за № 1246025 реєстратором: приватним нотаріусом Тихан О.М., на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_3 .

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищевказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий