Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1135/22
Провадження № 2/711/1293/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Копаєвій Є.В.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Саламандра»,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача на його користь в якості відшкодування матеріальної шкоди 38539,60 грн. та в якості відшкодування моральної шкоди 54312,60 грн., завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з вини відповідача сталася ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль позивача. На відновлювальний ремонт автомобілю позивач витратив 54312,60 грн., але страховиком відповідача йому було відшкодовано лише 15773 грн. (страхова виплата), тому позивач просить стягнути з відповідача різницю між фактично понесеними витратами на відновлювальний ремонт його автомобілю та страховою виплатою, що складає 38539,60 грн. Також позивач стверджує, що внаслідок події ДТП йому було завдано моральної шкоди, оскільки тривала відсутність автомобілю в користуванні спричинила йому багато незручностей та душевних хвилювань, обумовила необхідність безоплатної відпустки, створювало психоемоційне пригнічення, створило тривалу зміну усталеного способу життя. Тому позивач оцінює грошовий еквівалент компенсації, завданої йому моральної шкоди, на рівні розміру вартості відновлювальних робіт в сумі 54312,60 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.02.2022р. відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу наданий строк для надання відзиву на позовну заяву.

Відповідач письмового відзиву проти позову не подавав, проте заперечив проти позовних вимог.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні з підстав, викладених в позовній заяві. Пояснив, що пошкодження його автомобілю оглядались аварійним комісаром, але сума страхового відшкодування ним не узгоджувалась із ПрАТ «СК «Саламандра». На теперішній час автомобіль відремонтований ним за власні кошти.

Представник позивача адвокат Лазаренко Є.Ю. також підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Додатково пояснив, що сума страхового відшкодування, яка була виплачена позивачу страховиком відповідача не узгоджувалась із позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача адвокат Тимчук О.В. (судове засідання з яким проводилося в режимі відео конференції) позовні вимоги не визнав в повному обсязі та просив відмовити в їх задоволенні. В обґрунтування своєї позиції послався на те, що сума матеріальних збитків узгоджувалась між страховиком та позивачем і позивач погодився з її розміром. Та обставина, що позивач фактично витратив більше коштів, ніж отримав від страховика свідчить про його незгоду із діями страховика, а тому не може обумовлювати матеріальні претензії до відповідача. Зауважив, що автомобіль позивача мав пошкодження ще до ДТП, а відтак розмір витрат на його ремонт не може повністю покладатись на відповідача. Додатково зазначив про необґрунтованість розміру моральної шкоди та обставин, якими позивач обумовлює її існування.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані суду докази, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

22.03.2021р. о 21 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Шкода Фабіа», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушуючи вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, на перехресті нерівнозначних доріг, рухаючись по другорядній дорозі по вул. В. Чорновола, не надав перевагу у русі та скоїв зіткнення з автомобілем «Деу Ланос», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по головній дорозі - вул. Надпільній, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Згідно постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси 26.03.2021р. у справі №711/1860/21 відповідач визнаний винним у скоєнні ДТП /а.с. 19/.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Шкода Фабіа», д.р.н. НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра» згідно полісу обов`язкового страхування №200894731 від 11.08.2020р. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну - 130 000 грн., франшиза 1 300 грн.

Позивач є власником автомобіля «Деу Ланос», д.р.н. НОМЕР_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 18/.

Згідно страхового акту №0032261.03.21/1 від 20.05.2021р. ПрАТ «СК «Саламандра» (страховик відповідача) прийняте рішення про здійснення виплати страхового відшкодування в розмірі 15 773 грн. на користь позивача в якості відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП автомобілю позивача /а.с. 12-13/. Розрахунок суми страхового відшкодування здійснено, виходячи з вартості відновлювального ремонту в розмірі 23777,89 грн., але на підставі узгодженої із позивачем сумою в розмірі 16073 грн. + 1 000 грн. (вартість послуг евакуатора) 1 300 грн. (франшиза).

Згідно рахунку на оплату №С001-41475 від 14.04.2021р. ТОВ «Ньютон авто місто» вартість відновлювального ремонту автомобілю «Деу Ланос», д.р.н. НОМЕР_2 , складає 54312,60 грн. (ремонті роботи 26827,60 грн.; запчастини та горючомастильні матеріали 27 855 грн.) /а.с. 14/.

Оскільки фактичні витрати позивача з відновлення стану його автомобілю після ДТП складають 54312,60 грн., а йому страховиком відповідача компенсовано лише 15 773 грн., то позивач вимагає стягнути з відповідача, як із завдавача шкоди, різницю в розмірі 38539,60 грн., а також в якості відшкодування моральної шкоди 54312,60 грн. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не погоджується відшкодовувати завдану позивачу шкоду, то останній звернувся до суду з даним позовом.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961).

Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК).

Згідно ст. 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 ст. 22 Закону №1961 у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

За змістом ст.ст.28, 29 Закону №1961 шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це, зокрема, шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.9 постанови від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019р. у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

По обставинах спірних правовідносин судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_4 та отримання позивачем від ПрАТ «СК «Саламандра» суми страхового відшкодування в розмірі 15773 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна та відшкодування винуватцем ДТП моральної шкоди.

Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону №1961 протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не зявився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (п. 34.3 ст. 34 Закону №1961).

По обставинах спірних правовідносин судом не встановлено обставин, які б свідчили, що ПрАТ «СК «Саламандра» без дотримання вимог, передбачених ст. 34 Закону №1961, здійснило оцінку вартості матеріального збитку, завданого позивачу, оскільки страховик направив відповідного аварійного комісара до позивача, яким було складено ремонтну калькуляцію №0032261.03 від 05.04.2021р. щодо вартості матеріального збитку в розмірі 23777,89 грн., до складу якої входить вартість замінених деталей з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в сумі 2436,39 грн.

В той же час суд бере до уваги, що аналіз змісту норм ст.ст. 35, 36 Закону №1961 свідчить, що виплата страхового відшкодування потерпілій особі здійснюється страховиком після узгодження його розміру й на підставі заяви про страхове відшкодування, в якій зазначається зміст майнової вимоги.

В цьому контексті суд зауважує, що відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Під час розгляду справи судом не встановлено обставин, які б свідчили, що позивач не погодився зі змістом звіту про визначення вартості матеріальних збитків, складеним за замовленням ПрАТ «СК «Саламандр», та не узгодив суму страхового відшкодування. До того ж страховий акт, який прийнятий ПрАТ «СК «Саламандр» із затвердженням розміру суми страхового відшкодування, приймався з урахуванням заяви позивача від 28.04.2021р. та узгодженої з позивачем меншої суми матеріальних збитків в розмірі 16 073 грн. Внаслідок чого розмір страхового відшкодування склав 15 773 грн. (16 073 грн. + 1 000 грн. (додаткові витрати на евакуацію автомобілю) 1 300 грн. (франшиза)).

Під час розгляду справи судом не встановлено, що позивач не погоджувався на виплату йому страховиком відповідача меншої суми відшкодування матеріальних збитків, ніж це було розраховано аварійним комісаром. Про це свідчить і поведінка позивача, який не оскаржує дій страховика, а заявляє вимоги виключно до винуватця ДТП.

До того ж слід звернути увагу, що в контексті положень ст.77, 102 ЦПК України визначення розміру матеріальних збитків, що підлягають відшкодуванню, в даному випадку має підтверджуватись спеціальними доказами: звіт оцінювача або висновок автотоварознавчої експертизи. Натомість, всупереч положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду жодного доказу на спростування розміру матеріальних збитків, отриманих автомобілем позивача внаслідок ДТП, який би відрізнявся від того, що був розрахований та використаний ПрАТ «СК «Саламандр». Так само позивачем не надано суду й доказів на спростування обґрунтованості використаної ПрАТ «Саламандр» ремонтної калькуляції №0032261.03 від 05.04.2021р..

В той же час суд звертає увагу, що відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені.

Заявляючи позовні вимоги позивач посилався на те, що ним фактично понесені витрати на ремонт автомобілю в сумі 54312,60 грн. Разом з тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження фактичних витрат, оскільки не надано жодного платіжного документу про здійснення таких витрат (квитанція, чек тощо). Наданий позивачем рахунок на оплату від 14.04.2021р. не є належним та допустимим доказом підтвердження фактичного понесення позивачем витрат з оплати ремонту автомобілю.

Таким чином, позивачем не надано суду достатніх, з точки зору належності та допустимості, доказів як на підтвердження розміру завданих йому матеріальних збитків, що перевищує суму страхового відшкодування, так і на підтвердження фактично понесених ним витрат на відновлення стану пошкодженого з вини відповідача автомобілю, внаслідок чого вимоги до відповідача про відшкодування матеріальних збитків є необґрунтованими.

Разом з тим, судом встановлено, що розмір страхового відшкодування, виплаченого позивачу, був зменшений на розмір франшизи (1 300 грн.). Згідно п. 36.6 ст. 36 Закону №1961 страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Оскільки сума франшизи не була виплачена страховиком позивача, то вона підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості відшкодування матеріальних збитків.

Отже позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Стосовно вимог про відшкодування моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

За змістом статті 23 ЦК моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб, про що було роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Слід звернути увагу, що моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При оцінці обґрунтованості вимог у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди, слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.

Обґрунтовуючи свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, позивач зазначив, що в даному випадку моральна шкода полягає у стражданнях та психоемоційному пригніченні з приводу неможливості експлуатації пошкодженого автомобіля, докорінної та тривалої зміни життєвого укладу.

Надаючи оцінку вимогам про відшкодування моральної шкоди суд враховує, що пошкодження майна в ДТП завжди породжує негативні емоції у людини і можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я.

Разом з тим, рівень моральних страждань визначається не видом правопорушення і не складністю цього правопорушення, а змістом моральних страждань потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

В той же час всупереч положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин щодо тривалості періоду неможливості використання пошкодженого автомобілю, як і не надано доказів реальних витрат на відновлення стану автомобілю.

Надані позивачем накази про надання відпустки без збереження заробітної плати від 22.03.2021р. та від 05.05.2021р. не є безумовним підтвердженням втрати позивачем заробітку внаслідок подій, пов`язаних із ДТП за участю відповідача. В цьому контексті суд звертає увагу, що наказ №049-в про надання відпустки без збереження заробітної плати на період з 30.03.2021р. по 02.04.2021р. був винесений роботодавцем позивача 22.03.2021р. на підставі заяви позивача від 22.03.2021р.. Натомість, ДТП сталося 22.03.2021р. о 21 год. 30 хв., а його оформлення відбулось 22.03.2021р. о 22 год. 57 хв., що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №019044 /а.с. 24/, тобто поза межами робочого часу, а відтак суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між ДТП та фактом написання позивачем в цей день заяви на надання безоплатної відпустки.

Не надано позивачем і доказів місцезнаходження його робочого місця, внаслідок чого посилання на те, що позивач мав долати значну відстань від дому до місця роботи суд не приймає.

Таким чином, визначаючи розмір справедливого, розумного, належного та достатнього грошового відшкодування моральної шкоди з урахуванням доводів позивача щодо змісту такої шкоди та обсягу доказів на її підтвердження, а також беручи до уваги обставини справи: ступень пошкодження автомобіля позивача; розмір матеріальних збитків, що відшкодовано страховиком в позасудовому порядку та розмір збитків, що підлягає стягненню з винуватця ДТП; тривалість володіння позивачем пошкодженим автомобілем (понад 14 років); особисті дані позивача (вік, місце проживання, розмір заробітку), суд доходить висновку про визначення грошової компенсації за завдану позивачу моральну шкоду на рівні 5 000 грн., яка підлягає компенсації за рахунок відповідача та буде належним і достатнім засобом відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу.

За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з судового збору сплаченого позивачем при поданні позову в сумі 992,40 грн. За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на загальну суму 6 300 грн., що складає 6,785% від ціни позову. За таких обставин на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, слід компенсувати за рахунок відповідача в розмірі 67,33 грн. (992,40 грн. *6,785%).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 5, 11-13, 81, 83, 89, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; паспорт НОМЕР_3 , виданий 25.07.2016р., орган видачі 7111; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП НОМЕР_4 ; зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) в якості відшкодування матеріальної шкоди 1 300 грн., в якості відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., а також судовий збір у розмірі 67 грн. 33 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 20.12.2022 року.

Головуючий: В.М. Скляренко