Справа № 462/2426/19 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/811/1514/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2022 року м.Львів

Справа № 462/2426/19

Провадження № 22ц/811/1514/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 26 травня 2022 року у складі судді Мигаль Г.П.., у справі за за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , з участю третьої особи: Франківського відділу державної виконавчої служби міста Львів, про зменшення розміру аліментів, призупинення стягнення у виконавчому провадженні та зменшення розміру боргу,-

встановив:

15 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся з цим позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Франківського суду м. Львова від 16 серпня 2004 року з нього (позивача) стягнуто на користь ОСОБА_3 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 16 червня 2004 року. Зазначає, що його ( ОСОБА_2 ) майновий стан змінився, у нього народилось троє дітей (2005, 2016 та 2021 років народження), які перебувають на його утриманні. Вказує, що також має на утриманні дружину ОСОБА_5 , яка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Вважає, що за цих обставин, подальша сплата аліментів у розмірі, встановленому рішенням суду для нього (позивача) є неможливою, оскільки ускладнює подальше нормальне існування його сім`ї. При цьому, можливість отримувати додатковий заробіток у нього відсутня, адже він є особою з інвалідністю.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2022 року в позові відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2 . Вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми процесуального та неправильно застосував норми матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, що є підставою для скасування рішення. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на доводи позовної заяви.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Встановлено, що рішенням Франківського суду м. Львова від 16 серпня 2004 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку, не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян до повноліття дитини, починаючи з 16 червня 2004 року.

На виконання рішення суду 11 вересня 2017 року видано виконавчий лист №2-8654/04.

Постановою державного виконавця Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львів від 19 жовтня 2017 року відкрито виконавче провадження №54688720 про про примусове виконання рішення суду.

Позивач також є батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується свідоцтвом Серії НОМЕР_1 , виданого Міським відділом РАЦС Львівського міського управління юстиції; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження Серії НОМЕР_2 , видане Виконавчим комітетом Гостомельської селищної ради м. Ірпеня Київської області); ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про народження Серії НОМЕР_3 , виданого Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Оскаржуване рішення мотивовано наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ст. ст. 150, 180 цього Кодексубатьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно постанови Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У статті 192 СК України передбачена можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Підставами зміни розміру аліментів є зміна матеріального чи сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Позивач посилається на те, що після ухвалення рішення від 16 серпня 2004 року у нього на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, яким потрібен належний догляд та утримання, додаткового заробітку у нього немає, оскільки він є особою з інвалідністю третьої групи, його матеріальний стан не покращився. Також у нього на утриманні є дружина, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною 2021 року народження.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, в тому числі, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (Конвенція ООН ч.ч. 1, 2 ст. 27 «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року).

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття мають обоє батьків.

Судом встановлено, що донька сторін, ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходилась на утриманні ОСОБА_3 .

Дитина потребувала матеріальної допомоги і з боку позивача.

При визначенні можливості зменшення розміру аліментів з одного з батьків, судом прийнято до уваги можливість надання утримання другим з батьків.

Позивачем не надано доказів щодо розміру його доходів, витрат, які він несе на утримання дітей, і що за станом здоров`я не в змозі працювати. Належних і допустимих доказів, які б підтверджували погіршення матеріального становища також не надано.

Встановлено, що донька сторін хворіє на цукровий діабет 1 типу, що стверджується медичними документами.

Судом першої інстанції вірно зазначено, що обставини наведені позивачем в обґрунтування та на підтвердження заявлених вимог, не є істотними та достатніми для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, оскільки факт наявності у позивача цивільної дружини та трьох дітей, не може слугувати самостійною підставою для зменшення їх розміру, а розмір стягуваних аліментів за судовим рішенням не є завищеним та відповідає розміру, передбаченому СК України.

У СК України відсутні положення щодо можливості зменшення розміру аліментів за позовом платника аліментів, за попередні періоди, починаючи з дня, що вважається зміною сімейних обставин, які впливають на матеріальний стан позивача - платника аліментів.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Розмір заборгованості по аліментах обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно із ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

Відповідно до постанови Верхового Суду від 13 січня 2021 року у справі № 2-751/2007 захист інтересів у спорах про визначення розміру заборгованості з аліментів може бути вирішений у порядку оскарження дій державного виконавця, або пред`явлення позову на загальних підставах.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на дочку позивача ОСОБА_4 , оскільки позивачем не надано доказів, які б стали підставою для зменшення розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України.

З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду м. Львова від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 8 листопада 2022 року.

Головуючий______________________Т.І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк