П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022року м. Київ

Справа № 760/22712/18

Провадження № 22-ц/824/3106/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.,

учасники справи: позивач - Акціонерне Товариство Комерційний Банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року, ухваленого у складі судді Українця В. В. усправі за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг, звернулася до АТ КБ «ПриватБанк», у зв?язку із чим між сторонами 16 вересня 2016 року було підписано (укладено) заяву № б/н., згідно умов якої відповідач отримала кредит у розмірі 11 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_1 , підписанням заяви, підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://www.privatbank.ua, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору станом на 21червня2018 року утворилась заборгованість у розмірі 27 551,39 грн., з яких:

13 582,06 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2 084,84 грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 10 096,0 грн. - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1 288,16 грн. - штраф (процентна складова).

АТ КБ «ПриватБанк» просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2016 року у розмірі

27 551,39 грн. Вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 13 вересня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду,відкрито провадження у цій справі та вирішено розгляд цієї справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Солом?янського районного суду міста Києва від 09 липня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Аргументи відповідача

У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву представника відповідача, з якого вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що відповідач не підписувала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Підпис в цій анкеті-заяві не відповідає підпису відповідача, в тому числі і проставленої в паспорті відповідача. 03 вересня 2020 року він звернувся до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» із замовленням про проведення почеркознавчої експертизи. Крім того, позивачем не було надано належних доказів надання та отримання відповідачем кредиту у вигляді овердрафту на суму

13 582,06 грн, яка зазначена в розрахунку до позову. Заявник на надання овердрафту відповідачем не подавались. 18 липня 2017 року відповідач звернулась з відповідною заявою про скоєння кримінального правопорушення до Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві та на підставі цієї заяви було відкрито кримінальне провадження

№ 0008285 за частиною першою статті 190 КК України.

Додаткові аргументи позивача

У відповіді на відзив представник позивача вказував, що він підтримує викладене у позовній заяві вимоги. Зазначено, що на підтвердження видачі відповідачу платіжної картки та відкриття карткового рахунку надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала картку «Універсальна». Відповідачем не доведено відсутність у неї заборгованості, а тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідач не заявляла про втрату картки, відповідно особа або ж сама відповідач, яка отримала кошти, мала в наявності платіжну карту та знала ПІН-код, а такий код відомий лише держателю картки. Відповідачем також не надано жодної актуальної інформації стосовно кримінального провадження.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Солом?янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог, оскільки послуги зазначені в анкеті-заяві відповідачу не надавалися, так як остання її не підписувала, що підтверджується висновком експерта від 18 вересня 2020 року № 86/20 і свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на її підписання. За таких обставин, вина відповідача за невиконання Умов та правилами надання банківських послуг відсутня та вона не може нести відповідальність по зобов`язаннях за вказаною анкетою-заявою.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

14 грудня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги АТ «ПриватБанк» задовольнити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що між сторонами було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується особистим підписом відповідача у анкеті заяві, та які додано до позовної заяви. Судом першої інстанції справу було розглянуто формально, недосліджено всі докази в сукупності, оскільки відповідачка користувалася кредитними коштами, що підтверджується випискою із розрахунку, надавши оцінку лише висновку експертизи, яка і покладена в основу судового рішення.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 17 грудня2021 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 грудня 2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «ПриватБанк» на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року у справі за позовом АТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Витребувано з Солом`янського районного суду міста Києвацивільну справу

№ 760/22712/18 за позовом АТ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено їм строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

27 січня 2022 року матеріали цивільної справи № 760/22712/18 надійшли до Київського апеляційного суду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2022 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 27 551,39 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).

А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на таке.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 16 вересня 2016 року було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанк № б/н.

Своїм підписом у заяві боржник підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

На підтвердження укладення кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» подав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract» та «Універсальна Gold», а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг.

На підтвердження наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед банком, позивачем надано розрахунок заборгованості, згідно якого заборгованість у відповідача перед банком станом на 21 червня 2018 року становить 27 551,39 грн, з яких:

13 582,06 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2 084,84 грн - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 10 096,0 грн - нарахована пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 1 288,16 грн - штраф (процентна складова).

У матеріалах справи міститься висновок експерта № 86/20 від 18 вересня 2020 року за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження (а. с. 165-172).

З висновку вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у рядку «Підпис» графи «П.І.Б. ДРОБОВИЧ ЛІНА ВІКТОРОВИЧ» у технічній копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що датована 16 вересня 2016 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у рядку «(підпис клієнта)» у технічних копіях аркушів 1 та 2, 3 паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 13 жовтня 2011 року, з посвідчу вальними написами, датованими 19 січня 2017 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із недоведеності заявлених позовних вимог, оскільки позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я ОСОБА_2 рахунку, виписки по даному рахунку, які мали би підтвердити рух грошових коштів та факт користування кредитними коштами відповідачем, наявність або відсутність її заборгованості перед банком та з якого суд мав би встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом банк зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н.

На підтвердження укладення кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» подав копію анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, ОСОБА_1 у відзиві на прозову заяву вказувала, що анкету-заяву від 16 вересня 2016 року № б/н вона не підписувала.

Згідно висновку експерта від 18 вересня 2020 року № 86/20 за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження, проведеного за замовленням адвоката Давиденка О. Л., підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у рядку «Підпис» графи «П.І.Б. ДРОБОВИЧ ЛІНА ВІКТОРОВИЧ» у технічній копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що датована 16 вересня 2016 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 , зображення якого міститься у рядку «(підпис клієнта)» у технічних копіях аркушів 1 та 2, 3 паспорту громадянина України ОСОБА_1 НОМЕР_1 , що виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 13 жовтня 2011 року, з посвідчу вальними написами, датованими 19 січня 2017 року, виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 .

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією Україниправ і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом принципу верховенства права.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Тобто саме на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Оскільки під час розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення 16 вересня 2016 року анкети-заяви, тобто підпис вчинено не ОСОБА_1 , а іншою особою із наслідуванням підпису ОСОБА_1 , що встановлено висновком експерта від 18 вересня 2020 року № 86/20, Київський апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову та покладення на відповідачку обов?язку щодо сплати кредитних коштів за анкетою-заявою від 16 вересня 2016 року.А відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від

18 липня 2006 року).

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Солом?янського районного суду міста Києва від 22 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна