Справа №295/7624/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2022 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., при секретарі судового засідання Конончук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Богунського районний суд м. Житомира цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Алексєєва Галина Ананіївна про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Алексєєва Галина Ананіївна про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним. В обгрунтування заявлених вимог позивач вказав, що у 1992 р. він став на чергу на отримання ділянки при міськвиконкомі м. Житомира. У 1993 р. ділянка йому була виділена у користування, межі ділянки були визначені в натурі, у 1995 р. ділянка була йому передана у власність та у 1996 р., він отримав на неї державний акт. Але 30 травня 2013 р., коли він прибув на ділянку для планування робіт, то побачив незнайомих людей, які проводили роботи, пов`язані із будівництвом нового фундаменту. На його питання з`ясувалося, що будівельні роботи проводить ОСОБА_2 із початку травня 2013 р., яка усно пояснила що за договором купівлі - продажу від 07.08.2012 р. придбала його ділянку у мешканця м. Житомира ОСОБА_3 , яка у договорі значиться за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою продажу земельної ділянки гр. ОСОБА_3 став державний акт від 03.07.2012 р. виданий на підставі рішення від 14 вересня 2011 р., 7 сесії 6 скликання Іванівської сільської ради Житомирського району його ділянка передана у власність гр. ОСОБА_3 , який у подальшому відчужив її громадянці ОСОБА_2 .

Просить суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним та визнати недійсним відмітку на державному акті про перехід права власності до ОСОБА_2 на земельну ділянку.

До судового засідання позивач не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином.

Відповідачка ОСОБА_2 до судового засідання не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином. Направила до суду письмові докази, в обгрнтування своєї позиції та заяву, зі змісту якої заперечувала проти задоволення позовних вимог.`

Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено.

ОСОБА_2 , сьомого серпня 2012 р. придбала у ОСОБА_4 земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 (кадастровий номер :07:002:1578). Договір купівлі-продажу таземельний акт засвідчені та зареєстровані згідно діючого законодавства. Отримавши рішення № 210 від 20 вересня 2012 р. Іванівської сільської Ради Житомирського району Житомирської області «Про надання дозволу на забудову житлового будинку, господарських будівель і споруд»,вона звернулася до відділу регіонального розвитку, містобудування та архітектури Житомирської райдержадміністрації та 22 жовтня 2012 р. нею був отриманий будівельний паспорт. Після цього вонаподала заяву про початок будівництва, яку належним чином зареєстровано Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області.

В квітні 2013 р., нею було оформлено пакет документів та зроблено приєднання Житомирським РЕМ до електричних мереж і вже у травні 2013 р. нею було розпочато будівництво нового будинку на власній земельній ділянці.

30 травня 2013 р., на етапі завершення зведення фундаменту, до неї на ділянку приїхав громадянин ОСОБА_1 , з претензією, що це його ділянка. Для ознайомлення мені був наданий акт старого зразка виданий за рішенням виконкому Житомирської міської Ради від 14 жовтня 1995 року № 590.

Саме за таких обставин їй стало відомо про те, що рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів від 14.11.1995 р. за №590 ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку площею 0,0600 га, розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

В той же час, їй на праві власності належить земельна ділянка в АДРЕСА_1 .

Як вбачається з кадастрового номеру спірної земельної ділянки, остання територіально належить до Житомирського району Житомирської області, тобто поза адміністративно - територіальними межами м. Житомир.

Крім того, з відповіді Житомирської міської ради від 31.10.2014 р. на депутатський запит 25/Г-5672 від 22.10.14 р. їй стало відомо про те, що рішенням Житомирської районної ради ц 12.10.1990 року затверджено акт вибору земельної ділянки від 25.05.1990 р. площею 52,6 га для управління капітального будівництва Житомирського міськвиконкому під житлову забудову району Соколова Гора із земель Житомирського відгодівельного радгоспу с. Іванівка Житомирського району, проте до цього часу вказана земельна ділянка до складу земель міста Житомира передана не була.

Тому, на час розгляду позовної заяви земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 розташована за адміністративними межами м. Житомира і, відповідно до вимог ст. 12 Земельного кодексу України, повноваження щодо розпорядження нею належить до компетенції Іванівської сільської ради Житомирського району. Рішення про включення зазначеної земельної ділянки в адміністративні межі м. Житомира не приймалося. Також було вказано, що межа міста, яка існує на даний час була затверджена Указом Президії Верховної Ради УРСР від 11.03.1971 р. та на виконання цього Указу розпорядженням Ради Міністрів УРСР від 03.03.1973 р. № 128-р до складу земель міста Житомира було передано 956,4 га земель господарств Житомирського району. Таким чином площа міста склала 6083 га і є незмінною до цього часу.

З наведеного суд критично відноситься до посилання ОСОБА_1 на те, що спірну земельну ділянку в складі земельної ділянки в розмірі 52,6 га із земель Житомирського відгодівельного радгоспу с. Іванівка Житомирського району було передано та включено до меж м. Житомир є безпідставним.

Відповідачка звертає увагу суду на те, що 04.07.2013 р. їй надійшов позов від ОСОБА_1 про розірвання її договору купівлі-продажу з ОСОБА_3 та було накладено арешт на прведення будівельних робіт. В апеляційному суді заборону було скасовано і знято арешт. Сам ОСОБА_1 залишив свій позов без розгляду 24.09.2013 р., що підтверджується відповідною ухвалою суду.

Рішенням Житомирського районного суду від 11 листопада 2015 р. задоволено зустрічний позов ОСОБА_2 та визнано недійсним рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради № 590 від 14 листопада 1995 р. про надання у власність ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визнано недійсним державний акт серії 1-ЖТ №044780 від 15 жовтня 1996 р. на право приватної власності ОСОБА_1 на земельну ділянку АДРЕСА_1 .

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2015 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилили. Рішення Житомирського районного суду Житомирськоїобласті від 11 листопада 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2016 р. касаційні скарги ОСОБА_1 відхилено. Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2015 року, ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2016 р.; ухвалу Житомирського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2015 р. та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 січня 2016 р. залишено без змін.

Окрім того, ОСОБА_1 було подано до Корольовського районного суду м. Житомира позовну заяву до Іванівської сільської Ради про визнання неправомірним та скасування Рішення від 14 вересня 2011 р., 7 сесії 6 скликання про передачу у приватну власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 19 січня 2015 року залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано спірні рішення.

Ухвалою адміністративного суду від 01 квітня 2015 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано спірні рішення.

Не погоджуючись з рішеннями суду, ОСОБА_2 звернулася до суду з касаційною скаргою.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 14 липня 2016 р. касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі. Постанову Корольовського районного суду м. Житомира від 19 січня 2015 р. та Ухвалу Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 р. скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, треті особи: Житомирська міська рада, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішень закрито.

Суд, враховуючи надані сторонами докази підтверджує, що рішення, на які посилається ОСОБА_1 в своєму позові є скасованими а Постанова окружного адміністративного суду, надана до справи була прийнята на підставі Постанови Корольовського районного суду м. Житомира від 19 січня 2015 р. та Ухвали Житомирського апеляційного адміністративного суду від 01 квітня 2015 р. Суд посилаючись на частину 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначив, що обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, аналіз наведених приписів свідчить на користь висновку, що акт про право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування. Вимога про скасування державного акта на право приватної власності па земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування.

Суд, керуючись вимогами ст. ст. 16, 317, 376 ЦК України, ст. 152 Земельного кодексу України, Законів України «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 19, 76 - 82, 89, 188, 263, 273, 274, 279 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Алексєєва Галина Ананіївна про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюєтьс - з дня складання повногосудового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного

суду м. Житомира І.Г. Перекупка