РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/6395/22

Провадження № 22-ц/4815/1394/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Майданіка В.В.,

суддів: Боймиструка С.В.,

Хилевича С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в залі суду в м. Рівне цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року, у складі судді Панас О.В., у справі за позовом адвоката ОСОБА_2 , діючого від імені ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Стислий виклад позовної заяви, оскаржуваного судового рішення та апеляційної скарги

24 травня 2022 року адвокат Щур Олександр Валерійович, діючий від імені ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 , в якому просив:

--- стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 5000,00грн щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дати подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття;

--- допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Позов обґрунтований наступним.

Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2012 року, однак спільне подружнє життя, яке б ґрунтувалося на почуттях взаємної любові та поваги, не склалося.

З серпня 2021 року і по даний час відповідач перебуває на заробітках в Чехії та подав до Рівненського міського суду позов про розірвання шлюбу, підтвердивши свої дійсні наміри юридичного припинення фактично неіснуючих для нього подружніх взаємовідносин.

На даний час зі слів відповідача його заробіток складає від 1500 до 2000 Євро на місяць. Належне утримання дітей являється обов`язком не тільки матері, але й батька. При цьому, інтереси дитини при визначенні розміру аліментів є більш важливими за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дитини, а не для матері.

Тривалий період часу батьківський обов`язок щодо спільної дитини позивачка змушена виконувати самостійно.

При сучасних реаліях життя в умовах воєнного стану, а також з врахуванням тієї обставини, що мати позбавлена можливості самостійно заробляти кошти за своїм місцем роботи, оскільки після 24 лютого 2022 року вона змушена перебувати у неоплачуваній відпустці за "власним бажанням", позивачка визначає мінімально необхідний для забезпечення половини елементарних щоденних витрат на дитину та просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 5000,00 грн щомісячно на утримання дитини.

Довідкою про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні підтверджується і той факт, що на утриманні позивачки також знаходиться ще одна неповнолітня дитина від першого шлюбу ОСОБА_5 .

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, необхідно врахувати, що відповідач має задовільний стан здоров`я та одержує значні кошти за кордоном, а матеріальна допомога на утримання рідної дитини не повинна залежати від його бажання або небажання надавати таку допомогу і у розмірі милостині, що має разовий характер.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 06 червня 2022 року було відкрито провадження у цій справі (а.с.19).

28 червня 2022 року адвокат Юшко Світлана Іванівна, діюча від імені відповідача ОСОБА_3 , подала відзив на вказаний позов, в якому позов не визнала, зазначивши наступне.

Посилання в позові, що відповідач неналежно виконує свій батьківський обов`язок стосовно матеріального утримання дочки не відповідає дійсності. Він останні чотири роки виїжджає на заробітки за кордон (в Чехію). Відповідач не працює за кордоном цілий календарний рік. Робота за кордоном є періодичною, а коли не працює за кордоном, приїжджає додому в м. Рівне. Забезпечував матеріально сім`ю. Коли був вдома займався вихованням дітей. Приділяв батьківську увагу і своїй дочці і сину позивачки від першого шлюбу.

В 2022 році він приїхав додому в січні місяці, разом з обома дітьми їздив на вихідні на відпочинок в м. Львів. На сина позивачки від першого шлюбу ОСОБА_5 дружина отримує аліменти на його утримання від батька дитини.

В травні 2021 року вони всією сім`єю їздили на відпочинок у Турцію. Він завжди виконував і виконує свої батьківські обов`язки не лише по відношенню до своєї дочки, а і замінив батька сину позивачки, який відноситься до нього, як до батька.

З початком воєнних дій в Україні ОСОБА_1 з дітьми виїхала в Польщу, а після перетину кордону він їх чекав і забрав з собою в м. Прагу, де проживає і працює на будівельних роботах.

Позивачка через деякий час перейшла на іншу квартиру, а діти з того часу проживають з ним. Їй, як біженці з дітьми, державою ОСОБА_6 , оплачується щомісячна матеріальна допомога. Він повністю утримує дітей.

Посилання позивачки на потреби належного матеріального забезпечення дітей в період війни є безпідставними. Виїхавши за кордон, позивачка здала в оренду без його згоди квартиру в м. Рівне, в якій жила їхня сім`я і яка є його особистою власністю. Кошти від оренди квартири отримує вона.

Крім того, позивачка без його згоди продала легковий автомобіль "СІТРОЄН", який є спільною власністю подружжя, а виручені кошти також забрала собі (а.с.32).

Позивачкою ОСОБА_1 подано 04 липня 2022 року відповідь на відзив, у якій вона не погоджується з доводами відповідача та просить задовольнити її позов повністю. Позивачкою до відповіді на відзив також долучено копії письмових документів, на які вона посилається як на докази (а.с.47-48).

Представник відповідача адвокат Юшко С.І. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Підтримала поданий до суду відзив в частині участі батька у вихованні та утриманні дитини. Не заперечила проти стягнення аліментів на утримання дочки у розмірі 1800,00 грн, тобто в розмірі суми, яку спроможний сплачувати відповідач, оскільки на даний час він має періодичні заробітки, іноді займається волонтерством, знімає житло і сплачує оренду, надає допомогу своєму батькові, який є особою похилого віку, хворіє й на даний час проживає з ним у Чехії.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року позов було задоволено частково. Суд вирішив:

--- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 2000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи з 25.05.2022 року до повноліття дитини; --- рішення суду про стягнення аліментів на дитину у межах суми платежу за один місяць з 25.05.2022 р. по 25.06.2022 р. допустити до негайного виконання;

--- стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в сумі 992,40 грн в прибуток державного бюджету.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не надано достовірних доказів на підтвердження своїх вимог щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн й судом таких доказів встановлено не було. Також суд виходив із відсутності інших обставин, які можуть бути враховані судом при визначенні розміру аліментів (незадовільний стан здоров`я відповідача, наявність у нього інших, крім дочки ОСОБА_7 , утриманців, тощо). При цьому суд враховував рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини, а також положення законодавства щодо розміру аліментів та вважав необхідним та доцільним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання вказаної дитини в розмірі 2000грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону.

На вказане рішення позивачкою ОСОБА_1 подана апеляційна скарга, в якій вона просить його скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі. При цьому вона послалась на неповне з`ясування обставин справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Зокрема, зазначила, що всупереч положенням ст.27 Конвенції про права дитини, СК України та ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", а також встановленій відсутності будь-яких інших обставин (незадовільний стан здоров`я платника аліментів, наявність інших утриманців, тощо) суд призначив аліменти у розмірі 2000,00грн без належного мотивування свого рішення.

Також вказала, що поза увагою суду залишився факт того, що, як підтверджено в судових засіданнях, реальні щомісячні витрати на дитину складають більше 10000,00грн, які всупереч сімейному законодавству вона змушена нести самостійно.

Крім того, зазначила, що суд не врахував того, що сторона відповідача взагалі не надала суду будь-яких доказів на обґрунтування своєї заперечувальної позиції, не зазначила розміру щомісячних доходів відповідача, який є працездатною особою без будь-яких фізичних вад та який працює на будівництві у Чехії і які він свідомо приховує. Вказала, що реальні доходи відповідача складають 1500-2000 Євро на місяць, про що він їй особисто повідомляв. В реаліях сьогодення відповідач міг би зі зброєю в руках захищати свою Батьківщину, отримуючи при цьому достатні кошти на матеріальне утримання спільної дитини. А тому він має реальну можливість одержувати більше 45 тисяч гривень на місяць, а відтак і сплачувати аліменти у заявленому в позові розмірі. При цьому зазначила, що відповідач є офіцером запасу, який переховується за кордоном від виконання свого конституційного обов`язку із захисту Вітчизни.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно Свідоцтву про шлюб сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.11.2012 р. Відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції, актовий запис № 1442 (а.с.6).

Відповідно до Свідоцтва про шлюб від шлюбу вони мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №1026, зареєстрований відділом ДРАЦС РС Рівненського міського управління юстиції (а.с.7).

З оглянутої судом довідки про склад зареєстрованих осіб у житловому приміщенні м. Рівне №10056 від 22.02.2022 р., виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг РМР, вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач ОСОБА_3 зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Позивачка від іншого шлюбу має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження (а.с.9).

На виконання ухвали суду від 29.06.2022 року з Державної прикордонної служби України надійшов витяг з наявною у цій базі даних інформацією щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях та тимчасово окупованою територією АР Крим, у період з 01.01.2021 року по 13.00 04.07.2022 року (теперішній час) громадянами України ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з якої вбачається неодноразовий перетин кордону позивачкою та відповідачем (а.с.40).

Як вбачається з долучених копій письмових документів (реєстраційний лист, договір суборенди персоналу квартири) у м. Прага позивачка ОСОБА_1 орендує житло за адресою АДРЕСА_2 , за яку сплачує орендну плату у розмірі 8865 крон (а.с.49, 50-55).

Наявні копії виписок з карткового рахунку позивачки, що підтверджують факт придбання товарів, продуктів, ліків, оплати комунальних платежів, за квартиру за адресою АДРЕСА_1 (а.с.56-63).

Нормативно-правове обґрунтування та позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ст.182 СК України:

--- при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (частина 1);

--- розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина 2).

--- суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (частина 2).

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст.183, 184 СК України.

Тобто, саме за вибором позивача суд присуджує аліменти: або у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, або у твердій грошовій сумі. При цьому в першому випадку особа, разом з якою проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

Суд першої інстанції, давши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення аліментів.

Відповідно до ст.7 ЗУ "Про державний бюджет на 2022 рік" установлено у 2022 році прожитковий мінімум на дитину віком від 6 дo 18 рокiв, починаючи з січня 2618 грн, з липня 2744 грн, з грудня 2833 грн.

Отже, на думку апеляційного суду, є всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання вказаної дитини у твердій грошовій сумі, при цьому розмір цих аліментів має становити 4 000 грн на місяць. На думку апеляційного суду стягнення аліментів у зазначеному розмірі є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище, бажання відповідача сплачувати аліменти в розмірі 1800,00 грн щомісячно, рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини (ст.141 СК України) та фактичного приділення позивачкою більше сил та засобів на виховання та розвиток дитини через проживання останньої з нею. При цьому апеляційний суд вважає, що відповідачем, який є працездатною особою, не наведено належних доказів на підтвердження наявності будь-яких обставин (незадовільний стан здоров`я платника аліментів, наявність інших утриманців, тощо), які б унеможливили сплачувати аліменти в зазначеному розмірі, ним не зазначено розміру отримуваного доходу за кордоном, зокрема приблизного та середнього, не наведено відповідних розрахунків. Отже, в цій частині доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню.

В решті доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, не підтверджені належними доказами та висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання скаржниці на те, що реальні щомісячні витрати на дитину складають більше 10000,00грн, а доходи відповідача, як він їй особисто повідомляв, складають 1500-2000 Євро на місяць. При цьому суд апеляційної інстанції виходить з ненадання позивачкою доказів на підтвердження своїх вимог щодо можливості відповідача сплачувати аліменти в розмірі 5000,00 грн, оскільки відсутні докази того, що доходи відповідача складають 1500-2000 Євро на місяць. Крім того, як такі, що не містять в собі підстав для скасування рішення чи стягнення аліментів у заявленому позивачкою розмірі, підлягають відхиленню й інші доводи апеляційної скарги.

Висновки суду апеляційної інстанції

Враховуючи викладене, неправильне застосування норм матеріального права й порушення норм процесуального права, апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню, судове рішення в частині стягнення аліментів на підставі п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України необхідно змінити, збільшивши розмір стягнутих з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2 000 грн до 4 000 грн щомісячно. В решті це ж рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.п.1 і 4 ч.1 ст.376 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2022 року в частині розміру стягнутих аліментів змінити, збільшивши розмір стягнутих з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2000 грн щомісячно до 4000 грн щомісячно.

В решті це ж рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови 08 листопада 2022 року.

Головуючий Майданік В.В.

Судді: Боймиструк В.В.

Хилевич С.В.