1Справа № 336/7211/21 2/335/427/2022
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 травня 2022 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участі секретаря судового засідання Лиса Ю.О.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Вельможко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вельможко Наталя Олександрівна, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2021 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подачі заяви на прийняття спадщини вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 .
Після смерті свого батька ОСОБА_5 в 2018 році, позивач не підтримував з померлою бабусею ОСОБА_4 тісних відносин. Протягом півроку і більше до смерті ОСОБА_4 позивач практично не спілкувався і не бачився з померлою по особистим підставам з незалежних від нього причин.
Також, з померлою в останній рік не підтримували спілкування члени його родини.
Приблизно 12-17 липня 2021 року в розмові із своїм знайомим ОСОБА_6 , який мешкає поблизу місця проживання померлої ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ) ОСОБА_2 дізнався про її смерть. Тобто, позивач дізнався про смерть своєї бабусі після пропуску 6 місячного строку для прийняття спадщини.
Відразу після того як позивач узнав про смерть ОСОБА_4 , він звернувся до нотаріуса по місцю свого проживання, яка вела спадкову справу його померлого в 2018 році батька та з`ясував, що спадкова справа на померлу ОСОБА_4 знаходиться у Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вельможко Н.О.
05.08.2021 року позивач направив листа до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вельможко Н.О. з питань поновлення строку на прийняття спадщини, який був зареєстрований у нотаріуса за вх. номером 494/02-14.
11.08.2021 року позивач отримав відповідь нотаріуса Вельможко Н.О. № 322/02-14 від 09.08.2021 року, в якому йому повідомлялось, що в разі його звернення до суду на протязі одного місяця з питань поновлення строку на прийняття спадщини, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом, у зв`язку з чим, 13.08.2021 року він звернувся за допомогою до адвоката, який допоміг скласти позовну заяву та підібрати правову базу під його ситуацію.
ОСОБА_2 наголошує суду, що він не проживав разом з померлою ОСОБА_4 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Він проживає окремо в іншому районі міста, як на час смерті ОСОБА_4 так і в подальшому.
Про смерть ОСОБА_4 він дізнався лише в середні 2021 року в розмові із своїм знайомим ОСОБА_6 , який мешкає поблизу місця проживання померлої. Отже, дізнався про смерть своєї бабусі після пропуску 6 місячного строку для прийняття спадщини.
Щодо перешкоди в спілкування з померлою бабусею, позивач зазначає, що після смерті свого батька ОСОБА_5 в 2018 році, перервався прямий зв`язок з померлою бабусею. Він особисто та його мати намагалися декілька разів (приблизно два-три рази в півріччя) починаючи з 2018 року поспілкуватись з померлою. Коли він та мати приходили за адресом проживання померлої бабусі, то при дзвінку в домофон ніхто не відповідав, коли вдавалося потрапити в під`їзд, двері квартири проживання померлої ніхто не відкривав.
При дзвінках на відомий позивачеві телефонний номер померлої, відповідала йому завжди ОСОБА_3 (наскільки відомо позивачу, внучка померлої від іншого браку) і повідомляла йому, щоб він більше не дзвонив на цей номер. Коли він просив пояснити її поведінку, то у відповідь почув, що ОСОБА_7 не потребує його турботи або спілкування, вона забезпечена всім саме через ОСОБА_3 .
Після багаторазових випадків не допуску його до померлої, позивач розуміючи їх марність припинив ці спроби десь на кінець 2020 року, початок 2021 року.
Окрім цього, ОСОБА_2 вказує, що починаючи з 2006 року він працює вогнетривником мартенівського цеху на Приватному акціонерному товаристві «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ». Його робота складається з технічного обслуговування футерування сталерозливних ковшів неформованих вогнетривкими матеріалами в мартенівському цеху.
На робочому місці вогнетривника ПАТ «Запоріжсталь» або ПРАТ «Запоріжвогнетрив» в наявності шкідливі виробничі фактори, які, як вбачається по багатьом фактам, перевищує нормативні, іноді в десятки разів.
Більш того, його робота передбачає змінний графік, який передбачає роботу в перебігу декількох днів поспіль в нічні зміни або кілька днів робота повністю в денний час і так постійно, на протязі 2006 року.
Зазначені чинники дозволяють зробити єдино вірний висновок, про наявність складних умов в його роботі на протязі як пропущеного шести місячного терміну так і після нього.
Постійна напруга в роботі, наявність нормативно підтверджених складних факторів в роботі, змінний нічний графік роботи, після якого можливо тільки відіспатися та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, необхідність приділити трохи часу своїй родині, дитині, фактори перешкоди його спілкуванню з померлою бабусею, відсутність своєчасної інформації про смерть бабусі були причинами, пов`язаними з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій по прийняттю спадщини у встановлений законом строк. Перераховані факти складають саме ті чинники переліку причин пропуску строку, які в своїй сукупності є поважними.
Враховуючи викладене, ОСОБА_2 просить суд винести рішення про визначення йому додаткового строку в три місяці з дня набрання рішення суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06.09.2021 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вельможко Н.О., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини передано за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.09.2021 року, справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив та встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Роз`яснено третій особі її право подати свої пояснення щодо позову та/або відзиву у строк протягом десяти днів з моменту отримання копії ухвали. Витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вельможно Н.О. належним чином посвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 , а також інформацію чи звертався хтось зі спадкоємців до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_4 , крім ОСОБА_2 .
Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 30.11.2021 року, залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 , закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом ОСОБА_2 , судом не вживалось.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позові та просив його задовольнити.
Представник третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_8 в судовому засіданні проти позову заперечив, просив у позові відмовити. Зазначив, що поважних причин для пропуску строку да прийняття спадщини у позивача не було, він не спілкувався із бабусею.
Окрім цього, представник наголошує, шо територіальна громада в особі Запорізької міської ради є неналежним відповідачем у даній справі.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Вельможко Н.О. у судове засідання також не з`явилася, хоча про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України.
01.11.2021 року від Приватного нотаріуса на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 7 за 2021 рік, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 на 27 арк.
Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь - якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
При цьому, частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності.
За таких обставин, приймаючи до уваги той факт, що судом створені необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав на участь в розгляді справи у суді, суд вважає за можливе розглянути справу та закінчити її розгляд по суті вимог за відсутності уповноваженого представника відповідача та третьої особи Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вельможко Н.О.
Заслухавши доводи позивача та його представника, вивчивши доводи представника відповідача, що наведені у відзиві на позовну заяву, допитавши свідка, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, що були надані учасниками справи та безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).
Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.
Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що ОСОБА_2 (позивач у справі) та ОСОБА_3 (третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача) є онуками спадкодавця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Запоріжжі померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 08.12.2020 року Шевченківським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис за № 2183 та видано свідоцтво про смерть Серії НОМЕР_1 .
Як вбачається із копії спадкової справи, після смерті гр. ОСОБА_4 , відкрилась спадщина, що складається із нерухомого майна, квартири АДРЕСА_3 .
02.02.2021 року ОСОБА_3 (третя особа у справі) звернулась до Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за законом згідно ст. 1266 ЦК України.
Згідно повідомлення від 02.03.2021 року № 48/02-14, заява ОСОБА_3 від 02.03.2021 року про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 надійшла до ОСОБА_9 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу 02.03.2021 року за вх. № 68/02-14, зареєстрована в книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 23 (спадкова справа № 7 за 2021 рік).
05.08.2021 року позивач звернувся до Приватного нотаріуса із письмовою заявою.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його бабуся ОСОБА_4 , яка мешкала в АДРЕСА_4 , спадкоємцем якої був його батько ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Цією заявою ОСОБА_2 повідомляє, що строк на прийняття спадщини пропустив, але буде звертатися до суду для продовження строку для прийняття спадщини, у зв`язку з чим, просить Приватного нотаріуса не видавати свідоцтва іншим спадкоємцям до вирішення судом питання по суті.
Як вбачається з повідомленням Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вельможко Н.О. від 09.08.2021 року № 322/02-14, надісланого на адресу ОСОБА_2 , заява позивача про намір звернутися до суду з питань поновлення строку на прийняття спадщини, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 , надійшла до ОСОБА_9 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу 09.08.2021 року за вх. № 494/02-14.
Відповідно до повідомлення Приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Вельможко Н.О. від 14.08.2021 року № 376/02-14, вбачається, що листи гр. ОСОБА_2 від 02.09.2021 року № 09/05 та від 10.09.2021 року № 09/17 про звернення до суду з питань поновлення строку на прийняття спадщини, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_4 , надійшли до ОСОБА_9 , приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу 14.09.2021 року за вх. № 562/02-14 та № 563/02-14 та долучені до спадкової справи.
Позивач зазначає, що про смерть ОСОБА_4 він дізнався приблизно 12-17 липня 2021 року в розмові із своїм знайомим ОСОБА_6 , який мешкає поблизу місця проживання померлої ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 ).
Нормами ст.ст. 12, 13 ЦПК України закріплено такі принципи цивільного судочинства, як змагальність сторін та диспозитивність цивільного судочинства, які полягають в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).
Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Як слідує з правових висновків Верховного Суду України, викладених в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та № 6-148цс15 від 04.11.2015 року, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Спадкоємець за законом або за заповітом має право відмовитися від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Вважається, що відмовився від спадщини той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчить про прийняття спадщини.
Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.
Неприйняття спадкоємцем спадщини може бути виражено фактично, коли спадкоємець протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, не здійснює дій, що свідчать про намір прийняти спадщину, або може бути виражено явно, коли спадкоємець шляхом подачі заяви в нотаріальну контору виражає свою незгоду прийняти спадщину.
Чинне законодавство України (в тому числі Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5) передбачає декілька варіантів порядку реалізації громадянами права подання заяви про прийняття спадщини. У випадку, якщо фізична особа за станом свого здоров`я або іншими причинами не має можливості прийти до нотаріальної контори, то така особа може запросити нотаріуса додому для особистого написання заяви у присутності нотаріуса або ж направити таку заяву поштою з обов`язковим засвідченням справжності підпису заявника. Сама процедура прийняття спадщини за законодавством України є досить простою та не вимагає від спадкоємців особливої підготовки, збору документів тощо. Необхідно лише подати заяву про прийняття спадщини.
Отже, обов`язковою умовою є доведення того факту, що існуючі перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини створили спадкоємцеві об`єктивні, непереборні, істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини.
Позивач, вказує, що строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, оскільки він не був обізнаним про смерть ОСОБА_4 .
Однак правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними.
Разом з тим, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови, саме до таких висновків дійшов 11.11.2020 року Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 750/262/20.
Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.
Жодних доказів того, що в межах строку, наданого цивільним законом, інші особи, в тому числі ОСОБА_3 (третя особа у справі) створили перешкоди для своєчасного прийняття позивачем спадщини, останній не надав.
Докази, які беруться до уваги судом при визначенні поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, є переважно письмовими - довідки медичних установ про стан здоров`я та проходження курсу лікування, довідки про перебування особи у відрядженні чи за межами України, інші довідки, акти, листування, що містять відомості щодо обставин, які перешкоджали зверненню спадкоємця до нотаріальної контори в строки встановлені ст. 1270 ЦК України.
Проте, жодних доказів з перерахованого позивачем не надано ані з позовною заявою, ані в судовому засіданні.
При оцінці встановлених обставин, суд враховує не тільки умови застосування правил частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, але і загальні засади цивільного судочинства та європейські принципи, зокрема, принцип верховенства права з його складовими.
Допитана за клопотанням позивача у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 (мати ОСОБА_2 ) суду пояснила, що, про смерть своєї свекрові гр. ОСОБА_4 їй стало відомо із пояснень свого сина, тобто позивача у справі, якому стало відомо про смерть своєї бабусі від свого знайомого. Вона намагалась спілкуватися із ОСОБА_4 у травні 2018 року 2-3 рази. При житті гр. ОСОБА_4 приходила на Дні народження онука до 2017 року. Лише один раз її син приходив до бабусі в 2018 році.
У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначила, що ОСОБА_2 із бабусею не спілкувався, стосунки не підтримував, через що позивач не міг знати про смерть ОСОБА_4 ОСОБА_2 намагався спілкуватися з бабусею, проте цьому заважала ОСОБА_3 .
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 27.09.2012 року (справа № 6-85цс12), 12.11.2015 року (справа № 6-1486цс15), 14.09.2016 року (справа № 755/7357/15-ц) та Верховного Суду від 06.06.2018 року (справа № 61-200св18), якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався своїм правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного або оспорюваного права, яке підлягає захисту у судовому порядку.
Безспірних доказів поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини позивач не надав, а наведені ним причини, які пов`язані з тим, що він дізнався про смерть приблизно 12-17 липня 2021 року, суд не може визнати поважними, оскільки всупереч ст.ст. 12, 13 ЦПК України вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити та довести дійсність перешкод, інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів для вчинення нею дій щодо прийняття спадщини.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.
Факт того, що позивач не спілкувався з померлою бабусею сам по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини.
Лист, що наданий позивачем з місця роботи, також не свідчить про те, що існували перешкоди у зверненні до нотаріуса. Такий лист не підтверджує складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними. Суд зазначає, що зазначена позивачем причина, а саме складні умови праці, не може бути визнана судом у якості поважної причини для пропуску строку для прийняття спадщини.
Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України, позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
На підставі вищевикладеного, оцінивши надані суду докази як кожен окремо так і у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що викладений позивачем у позовній заяві факт його постійної напруги в роботі, змінний нічний графік роботи, відсутність своєчасної інформації про смерть бабусі, чим було зумовлено неприйняття спадщини у встановлений законодавством строк, не знайшов свого підтвердження у суді.
Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач та його представник, як на підставу для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - необізнаність про смерть спадкодавця, перебування на позивача роботі, - без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини - не свідчать про поважність пропуску позивачем зазначеного строку, а тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.
Окрім цього, суд зауважує, що з аналізу положень ст. 13 ЦПК України вбачається, що суд зобов`язаний вирішити справу за тим зверненням особи, що пред`явлене, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому (принцип диспозитивності цивільного судочинства).
Відповідач - це особа, яка на думку позивача або відповідного право уповноваженого суб`єкта порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.
Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.
Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.
Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України.
Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (ч. 2 ст. 1272 ЦК України), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, що також узгоджується з роз`ясненнями, викладеними в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування».
Позивачем самостійно визначено коло учасників цивільного процесу у даній справі, зокрема, відповідачем зазначено Територіальну громаду в особі Запорізької міської ради.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, гр. ОСОБА_3 належить до кола спадкоємців однієї черговості спадкування за законом. Відтак, вказана особа і має бути належним відповідачем по справі, оскільки поданий ОСОБА_2 позов безпосередньо зачіпає її спадкові права та інтереси, а зазначена позивачем у заяві Територіальна громада в особі Запорізької міської ради не може вважатися належним відповідачем.
Водночас, позивач всупереч вимогам ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України своїм процесуальним правом на внесення клопотання про заміну первісного відповідача належними відповідачем, або залучення у справі ОСОБА_3 як співвідповідача, не скористався, тоді як з урахуванням принципу диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно вчинити дані процесуальні дії. При цьому, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд у підготовчому засіданні, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяв учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, роз`яснив представнику позивачу наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, в тому числі й щодо заміни можливо неналежного відповідача чи залучення співвідповідача.
Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (п. 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 року в справі № 523/9076/16-ц).
Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові.
Тому понесені позивачем витрати по сплаті судового збору при зверненні до суду з вказаним позовом стягненню з відповідача не підлягають.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 78, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Вступна та резолютивна частини рішення постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 17.05.2022 року.

Повне судове рішення виготовлено 19.05.2022 року.

Суддя В.О. Макаров