06.10.2022 Справа № 756/3986/22
Справа № 756/3986/22
Провадження 2/756/3661/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Тихої О.О.,

секретаря судового засідання - Кренджеляк А.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просила: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований у м. Києві, ГБК «Водник-2» та автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 ; 2) визнати за нею право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,4 кв. м, житловою площею 19 кв. м; визнати за ОСОБА_2 право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований у м. Києві, ГБК «Водник-2», та автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 ; припинити за ОСОБА_2 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,4 кв. м, житловою площею 19 кв. м.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 09.04.2008 вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Разом з позовом про поділ спільного майна подружжя вона звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. Вказані позовні вимоги розділені в окремі провадження. За час перебування у шлюбі за спільні кошти ними була придбана однокімнатна квартира АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 ; гаражний бокс № НОМЕР_1 , розташований у м. Києві, ГБК «Водник-2», право власності на який зареєстровано за ОСОБА_2 та автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , який також зареєстрований за відповідачем.

У добровільному порядку відповідач не бажає здійснити поділ спільно нажитого за час шлюбу майна, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Саме такий варіант поділу майна вважає справедливим, виходячи з його ринкової вартості.

Ухвалою судді від 19.08.2022 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання.

Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позові, наполягала на їх задоволенні.

Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Керуючись вимогами ст.ст. 200, 206 ЦПК України, враховуючи, що відповідач повністю визнав позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем у справі та вважає за можливе ухвалити рішення у справі за результатами підготовчого провадження.

Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.04.2008 між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, про що було зроблено актовий запис №339, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 від 09.04.2008.

Ухвалою судді від 08.06.2022 (Справа № 756/3955/22) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя на підставі ст. 188 ЦПК України роз`єднано в окремі самостійні провадження.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02.09.2022 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Спір між сторонами виник з приводу поділу майна, придбаного в період шлюбу.

Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 05.05.2018, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зарембою О.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 340, відповідач ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,4 кв.м.

Як убачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2018 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 (розмір частки - 1).

Крім того, під час шлюбу з позивачем ОСОБА_2 був придбаний гараж № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Водник-2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.10.2017, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравцем Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 1218, а також автомобіль «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року, бежевого кольору, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 від 05.03.2020.

Вказане підтверджено також відповідним Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.10.2017; технічним паспортом на квартиру, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 .

Майнові відносини, які складаються між подружжям урегульовано у нормах СК України.

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя - особиста приватна власність дружини, чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

Згідно з ч.ч. 1-5 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду"»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Особистою приватною власністю дружини та чоловіка є речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть тоді, коли вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є премії, нагороди, які вона, він одержали за особисті заслуги. Суд може визнати за другим з подружжя право на частку цієї премії, нагороди, якщо буде встановлено, що він своїми діями (ведення домашнього господарства, виховання дітей тощо) сприяв її одержанню.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, яка їй, йому належала, а також як відшкодування завданої їй, йому моральної шкоди.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка є страхові суми, одержані нею, ним за обов`язковим особистим страхуванням, а також за добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою приватною власністю кожного з них.

Нормою ч. 7 ст. 57 СК передбачено, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

За приписами ст. 60 СК України та ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Майном як особливим об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ч. 1 ст. 190 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Таким чином, набуття майна за час перебування у шлюбі створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов`язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності, покладається на того з подружжя, який її спростовує (зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц).

Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У ході розгляду справи не встановлено наявність ані шлюбного договору, ані будь-яких інших договорів, які б встановлювали режим поділу спільного сумісного майна між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї

Згідно ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що за час шлюбу сторонами придбано: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , вартістю 1300000,00 грн.; гаражний бокс № НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Водник-2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12, вартістю 370 000,00 грн.; автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 413 700,00 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторін (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Так, відповідно до приписів ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, тобто щодо обставин, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, позиції відповідача, який повністю визнав позовні вимоги, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, визнавши об`єктами спільної сумісної власності подружжя наступне майно: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , гаражний бокс № НОМЕР_1 в гаражно-будівельному кооперативі «Водник-2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12, та автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року, бежевого кольору, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 , та провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визнавши за ОСОБА_1 право власності на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 ; визнавши за ОСОБА_2 право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Водник-2» за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12 та автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 .

Керуючись ст.ст. 5, 10, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя задовольнити.

Визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) та ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ): квартиру АДРЕСА_1 ; гаражний бокс № НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Водник-2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12; автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 .

В порядку поділу майна подружжя визнати:

- за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 37,40 кв.м., житловою площею 19,00 кв.м.;

- за ОСОБА_2 право власності на гаражний бокс № НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Водник-2», який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бережанська, 12; автомобіль марки «Volkswagen Polo», номерний знак НОМЕР_2 , 2013 року, номер шасі (кузова, рами) - НОМЕР_4 .

Припинити за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Тиха