Провадження №2/369/5812/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Волчко А.Я.,

при секретарі: Миголь А.А.

вивчивши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Циби Ольги Віталіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Разом з позовною заявою на адресу суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Циби Ольги Віталіївни про забезпечення позову, відповідно до якої представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову, шляхом: накладення арешту на земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612, РНОНМ: 224, яка розташована по АДРЕСА_1 ; накладення арешту на двоповерховий садовий (дачний) будинок, з балконом і терасою, загальною площею 204,4 кв.м. (житлова площа- 93,6 кв.м.) з прибудовами, що складається з: тамбуру, площею 6,8 кв.м.; коридору, площею 12,5 кв.м.; кімната, площею 11,2 кв.м.; вбиральнею, площею 2,9 кв.м.; душовою, площею 1.7 кв.м., кухнею, площею 16,9 кв.м.; топочною, площею 7,1 кв.м.; вітальнею, площею 23,5 кв.м.; кімнатою, площею 11,5 кв.м.; гаражем, площею 22,2 кв.м.; коридором, площею 27,3 кв.м.; кімнатою, площею 15,7 кв.м.; гардеробною, площею 7,7 кв.м.; санвузлом, площею 5,7 кв.м.; кімнатою, площею 16,8 кв.м.; кімнатою, площею 14,9 кв.м., РНОНМ: 24, розташований на земельній ділянці для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612 , РНОНМ: 224, розташований по АДРЕСА_1 . Заборони суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на ім`я будь-яких осіб на земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612, РНОНМ: 224, яка розташована по АДРЕСА_1 . Заборони суб`єктам реєстраційних дій та будь-яким іншим особам здійснення будь-яких реєстраційних дій щодо державної реєстрації переходу права власності на ім`я будь-яких осіб на двоповерховий садовий (дачний) будинок, з балконом і терасою, загальною площею 204,4 кв.м. (житлова площа- 93,6 кв.м.) з прибудовами, що складається з: тамбуру, площею 6,8 кв.м.; коридору, площею 12,5 кв.м.; кімната, площею 11,2 кв.м.; вбиральнею, площею 2,9 кв.м.; душовою, площею 1.7 кв.м., кухнею, площею 16,9 кв.м.; топочною, площею 7,1 кв.м.; вітальнею,

В обґрунтування заяви посилається на те, що, 12 серпня 2006 року між ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси (засвідчена копія свідоцтва про шлюб долучено до позовної заяви).

Станом на день подання позовної заяви про поділ майна, подружжя перебуває в зареєстрованому шлюбі. Натомість, останні 10 місяців шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони разом не проживають та не пов`язані спільним побутом.

Шлюбний договір між сторонами не укладався.

За час перебування в зареєстрованому шлюбі сумісними зусиллями подружжям для забезпечення потреб сім`ї було придбано та побудовано:земельну ділянку для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612, РНОНМ: 224, яка розташована по АДРЕСА_1 на підставі договору про поділ земельної ділянки №787 від 16.06.2016 р., Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, номер витягу:НВ-016 від 16.09.2016 р.;двоповерховий садовий (дачний) будинок, з балконом і терасою, загальною площею 204,4 кв.м. (житлова площа- 93,6 кв.м.) з прибудовами, що складається з: тамбуру, площею 6,8 кв.м.; коридору, площею 12,5 кв.м.; кімната, площею 11,2 кв.м.; вбиральнею, площею 2,9кв.м.; душовою, площею 1.7 кв.м., кухнею, площею 16,9 кв.м.; топочною, площею 7,1 кв.м.; вітальнею, площею 23,5 кв.м.; кімнатою, площею 11,5 кв.м.; гаражем, площею 22,2 кв.м.; коридором, площею 27,3 кв.м.; кімнатою, площею 15,7 кв.м.; гардеробною, площею 7,7 кв.м.; санвузлом, площею 5,7 кв.м.; кімнатою, площею 16,8 кв.м.; кімнатою, площею 14,9 кв.м., РНОНМ: 24, розташований на земельній ділянці для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612 , РНОНМ: 224, розташований по АДРЕСА_1 на підставі технічного паспорту на садовий будинок, розташований по АДРЕСА_1 від 28.08.2018 р. , інвент. Справа №504, декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівництво якого здійснено на підставі будівельного паспорта - садового будинку з терасою та гаражем, розташованого на земельній ділянці, кадастровий номер::02:010:5612 за адресою: АДРЕСА_1 , Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності, інд. Номер: 150611628 від 21.12.2018 р.

Спільне майно подружжя, що є предметом позовних вимог є майном, в яке Позивач вкладався своїми силами та коштами порівну із Відповідачем, оскільки завжди працював та приймав активну участь у придбанні земельної ділянки, зокрема коштами, які він надавав, у тому числі із продажу власного автомобілю; та відповідно у будівництві садового будинку, його оздобленні, ремонті та поліпшенні.

Натомість, сторони не можуть у добровільному порядку вирішити питання про поділ спільно набутого під час шлюбу майна. На усні пропозиції Позивача щодо поділу спільного майна Відповідач ніяким чином не реагує.

На день подання позову все спільне майно зареєстровано за Відповідачем - ОСОБА_2 та під забороною/або арештом не знаходиться, що в свою чергу дає можливість безперешкодно відчужити майно іншим особам, подарувати, передати його в заставу, іпотеку. Відчуження майна унеможливить виконання рішення суду, а передання цього майна в заставу чи іпотеку суттєво ускладнить його виконання. Враховуючи те, що зазначене майно в сукупності за вартістю становить половину обсягу позовних вимог, реалізація цього ризику спричинить суттєве порушення прав Позивача. Крім того, Позивач не має у власності іншого нерухомого майна, тому забезпечення позову до вирішення судом питання про поділ майна подружжя, на нашу думку є виправданим, надійним та необхідним засобом захисту його права власності, який забезпечить збереження майна.

Окрім того, Відповідач після 24 лютого 2022 року, почала систематично виїжджати за кордон України, стосунки між сторонами наразі не є близькими, зв`язку один з одним ніхто не підтримує. Відповідач має можливість без відома Позивача відчужити спірне майно на користь третіх осіб та виїхати за кордон, що в майбутньому ускладнить чи навіть унеможливить ефективний захист прав Позивача.

Враховуючи те, що у Відповідача знаходяться всі правовстановлюючі документи, сторона Позивача вважає, що необхідно вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та заборони здійснення реєстраційних дій, оскільки існує суттєвий ризик відчуження такого майна Відповідачем.

Слід наголосити на тому, що накладення арешту на спірне майно до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача на володіння та користування майном, а слугуватиме заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Так, у разі відчуження на користь третіх осіб майна, що є предметом спору, майнові права ОСОБА_1 будуть порушені.

Оскільки, садовий будинок та земельна ділянка є предметом позовних вимог, а невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити виконання рішення суду неможливим, тому вважаємо, що накладення арешту на зазначене майно є цілком виправданим.

Тому, Позивач вважає що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення, на його думку вище вказані обставини достатні для задоволення заяви.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, додані до неї матеріали та матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з ч. 7ст.153ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача. Саме по собі вжиття таких заходів без наміру власника відчужити майно та заборона його відчуження жодним чином не впливає на правовий статус прав і законних інтересів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такі висновки також сформовані колегією суддів Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 183/5864/17-ц (6-846цс16).

Обов`язок доведення обставин, які б указували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.

Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2021 року в справі № 755/5333/20, провадження № 61-17180св20, вказав, що звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявник повинен не лише навести, але й довести наявність підстав для вжиття заходів забезпечення цивільного позову, а також спроможну вірогідність саме таких обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90 гс 20) вказала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому, важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення.

Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

Відповідно до ч.1ст. 81ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів заяви, суду не надано актуального витягу з реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно на дату звернення із заявою про забезпечення позову, тобто станом на 06.12.2022 року, кому на даний час належить спірне нерухоме майно, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити власника майна за адресою: по АДРЕСА_1 .

Окрім того представником позивача, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем вчиняються дії, спрямовані на відчуження спірного нерухомого майна, а саме: земельної ділянки для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612, РНОНМ: 224, яка розташована по АДРЕСА_1 ; двоповерхового садового (дачного) будинку, з балконом і терасою, загальною площею 204,4 кв.м. (житлова площа- 93,6 кв.м.) з прибудовами, що складається з: тамбуру, площею 6,8 кв.м.; коридору, площею 12,5 кв.м.; кімната, площею 11,2 кв.м.; вбиральнею, площею 2,9 кв.м.; душовою, площею 1.7 кв.м., кухнею, площею 16,9 кв.м.; топочною, площею 7,1 кв.м.; вітальнею, площею 23,5 кв.м.; кімнатою, площею 11,5 кв.м.; гаражем, площею 22,2 кв.м.; коридором, площею 27,3 кв.м.; кімнатою, площею 15,7 кв.м.; гардеробною, площею 7,7 кв.м.; санвузлом, площею 5,7 кв.м.; кімнатою, площею 16,8 кв.м.; кімнатою, площею 14,9 кв.м., РНОНМ: 24, розташований на земельній ділянці для індивідуального садівництва, загальною площею 0.5 га, кадастровий номер №:02:010:5612 , РНОНМ: 224, розташований по АДРЕСА_1 ., а саме посилання в заяві на те, що існують ризики такого відчуження не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Також заявником не наведено суду жодних обставин щодо достатнього обґрунтування припущення про те, що невжиття таких заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивач не обґрунтував, яким чином вжиття заявлених заходів забезпечення позову забезпечить позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення прийнятого на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення, із зазначенням обставин, що свідчать про таке, та з підтвердженням таких обставин належними й допустимими доказами.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, оскільки заява позивача не містить належного обґрунтування припущення та обставин, про те, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його задоволення.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, яких заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

Відмова в задоволенні заяви про забезпечення позову не позбавляє позивача, представника позивача в подальшому звернутися з такою заявою до суду.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст.149-154,157,353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Циби Ольги Віталіївни про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: А.Я. Волчко