Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/76/22

Провадження № 2/439/239/22

27 квітня 2022 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

в складі:

головуючого-судді Петейчука Б.М.,

з участю секретаря

судового засідання Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, про позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Бродівського районного суду Львівської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , у якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківський прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивачка зазначає, що вона та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося. Позаяк останній від утримання доньки ухилявся, матеріальної допомоги не надавав, не дбав про сім`ю, не брав участі у вихованні дитини. Тому в подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Позивачка акцентує, що відповідач ніяким чином не піклується про дитину, не проявляє заінтересованості подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя. На думку позивачки це негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.

Позивачка мотивує, що відповідач покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової та будь-якої іншої участі у вихованні малолітньої дочки.

Тому позивачка вважає, що відповідач створює реальну загрозу інтересам дитини та не може мати право на участь у вихованні малолітньої ОСОБА_3 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі.

Відповідачу запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву.

27 квітня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду по суті.

Позивачка у судове засідання не з`явилася. Від представника позивачки адвоката Сидора Володимира Андрійовича надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивачки та позивачки, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи. Від нього не надходило клопотань про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Третя особа, яка на заявляє самостійних вимог щодо предмету спору участь свого представника у судове засідання не забезпечила. Від представника третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Суд, враховуючи те, що неявка відповідача є повторною неявкою у справі, вважає, що наявних у справі доказів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення. Із метою забезпечення розумності та ефективності судового процесу, суд, не відкладаючи розгляду справи, визнає за доцільне вирішити спір по суті. Позаяк основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За змістом нормативних положень частини 2 статті 247 ЦПК України, оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами по справі встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 23 квітня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу ухвалено: розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , що зареєстрований 27 лютого 2016 року у Відділі ДРАЦС Бродівського районного управління юстиції у Львівській області, що підтверджується наданою копією судового рішення (а.с. 8).

За час перебування у шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 16 серпня 2016 року (а.с. 7).

ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 18 липня 2020 року у Бродівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів). Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 18 липня 2020 року (а.с. 9).

Малолітня дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Малолітня донька відвідує Бродівський заклад дошкільної освіти № 1, що підтверджується довідкою № 8-10/11-96 від 13 січня 2022 року та довідкою № 4 від 12 січня 2022 року (а.с. 10-11).

ОСОБА_2 відмовився від свої батьківських прав щодо його малолітньої доньки ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується заявою за № 26, яка посвідчена приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу Львівської області від 05 січня 2022 року (а.с. 12).

Орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області за № 27/02-02 від 28 січня 2022 року та Рішенням виконавчого комітету Бродівської міської ради Львівської області (а.с. 25-28).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та матеріального забезпечення дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні.

Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти.

Відповідач уникає зустрічей із дитиною. Виховання дитини фактично покладено на її матір ОСОБА_1 , яка забезпечує усі необхідні потреби малолітньої дитини.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досліджені у судовому засіданні докази підтверджують посилання позивачки на те, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті дитини. Протягом розгляду справи відповідач власну поведінку по відношенню до дитини не змінив, реальних кроків щодо виховання та утримання дитини не вчинив. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні ОСОБА_3 , не має.

Також судом встановлено, що відповідач жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власної дочки. Тому на переконання суду позбавлення батьківських прав відповідача не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд також враховує висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Такий висновок безпосередньо відповідає встановленим в судовому засіданні обставинами справи та не суперечить інтересам малолітньої дитини.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачем ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки ОСОБА_3 , його свідоме нехтування своїми обов`язками як батька, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку дитини. Тому суд вважає позовні вимоги підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі статтей 19, 150, 155, 164, 165 СК України, керуючись статтями 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 282-284 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити повістю.

Позбавити ОСОБА_2 , у якій просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківський прав відносно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму сплаченого судового збору, що становить 992 гривень 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 27 квітня 2022 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: орган опіки та піклування Виконавчий комітет Бродівської міської ради Львівської області, , місцезнаходження: Львівська область, м. Броди, площа Ринок, 20.

Суддя Б.М. Петейчук