КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 367/7960/14-ц
У Х В А Л А

05 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Кашперської Т.Ц., суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2020 року та від 08 вересня 2022 року про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь Світлана Іванівна про визнання договору дарування недійсним, -

в с т а н о в и в :

09 листопада 2022 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в якій заявник просила скасувати ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2020 року та від 08 вересня 2022 року про витребування спадкової справи.

Київським апеляційним судом було витребувано матеріали справи, які на даний час надійшли з Ірпінського міського суду Київської області.

Перевіривши матеріали справи, апеляційний суд виходить із наступного.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine») від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, § 22).

Встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Наведені правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 і повинні враховуватися апеляційним судом.

Відповідно до ст. 353 ЦПК України встановлено вичерпний перелік ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зі змісту ухвал Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2020 року та від 08 вересня 2022 року вбачається, що судом першої інстанції витребувано докази в порядку, передбаченому ст. 84 ЦПК України, з метою залучення до участі у справі правонаступників померлих позивача та відповідача.

Цивільним процесуальним законодавством передбачено механізм витребування доказів як способу забезпечення доказів (стаття 116 ЦПК України) та витребування доказів (стаття 84 ЦПК України), тобто процесуальний закон чітко розмежовує зазначені поняття.

У вказаному переліку (у редакції, чинній як на час постановлення ухвал, так і на час подання апеляційної скарги і на даний час) не зазначена ухвала суду першої інстанції про витребування доказів, постановлена в порядку ст. 84 ЦПК України, як така, що може бути оскаржена окремо від рішення суду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Таким чином, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2020 року та від 08 вересня 2022 року про витребування доказів необхідно повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

При цьому заявник не позбавлена права подання заперечень на зазначені ухвали суду у разі оскарження рішення суду першої інстанції, якщо не погодиться з висновками по суті справи, таким чином, право ОСОБА_1 на доступ до правосуддя обмеженням права на апеляційне оскарження не порушується.

Керуючись ст. 357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Ірпінського міського суду Київської області від 10 листопада 2020 року та від 08 вересня 2022 року про витребування доказів у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Білоконь Світлана Іванівна про визнання договору дарування недійсним - повернути особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді: