Провадження №6/523/278/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

при секретарі судового засідання Дзюба Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець Парфьонов Г.В. про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИЛА :

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про зняття обмеження у праві виїзду за кордон. Заява мотивована тим, що у провадженні Суворовського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа № 523/16949/19 за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_1 .

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 р. подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до повного виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2- 4104/11 від 11.07.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитом 424956 грн.48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 75855 грн.04 коп., 31099,26 грн. - пеня за прострочення тілу кредиту; 201343,18 грн. - пеня за прострочення відсотків, а всього 733253 (сімсот тридцять три тисячі двісті п`ятдесят три) гривні 96 копійок. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн..

Заявниця посилається на те,що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення Росії до України, ОСОБА_1 28 лютого 2022 р. виїхала з України до Бельгії та отримала там статус «тимчасового прихистку». З метою медичного обстеження після перенесеної операції на очі 22.09.2022 р. повернулася до України. Однак, 14.10.2022 р. при повторній спробі виїхати до Бельгії на пункті пропуску «Паланка» їй було відмовлено у перетині кордону. З усної відповіді інспектором було повідомлено, що тимчасове обмеження застосовано на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси.

Через інформацію, що міститься в Реєстрі боржників, було встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г.В. перебуває у провадженні виконавче провадження № 57389227 на виконання документу, виданого Суворовським районним судом м.Одеси.

27.10.2022 р. представник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 57389227.

До моменту ознайомлення з матеріалами ВП № 57389227 ОСОБА_1 взагалі не було відомо, ані про розгляд цивільної справи № 1527/2-4101/11 та ухвалене рішення суду, ані про наявність виконавчого провадження № 57389227, а ні про винесену ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 р., оскільки жодних судових повісток, процесуальних документів, постанови про відкриття виконавчого провадження, ухвали суду від 04.11.2019 р. ОСОБА_1 не отримувалося та будь-яким іншим чином вона не повідомлялася.

Виїжджаючи, з Бельгії до України на короткий період час для обстеження, ОСОБА_1 враховуючи, що воєнні дії тривалий час ще не скінчаться та їй прийдеться повернутися до Бельгії з метою захисту свого життя за здоров`я від воєнних дій та не будучи обізнаною про існуюче відносно неї тимчасове обмеження на виїзд за кордон, вона залишила усі свої особисті речі разом із всіма своїми документами за місцем свого проживання в Бельгії. Застосоване судом тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України унеможливлює здійснення дій щодо захисту ОСОБА_1 свого життя та здоров`я.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просить скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Ухвалою суду від 07.12.2022р. суд допуститв по справі замість стягувача АТ « Райффайзен Банк Аваль" правонаступника ОСОБА_2 .

В судове засідання сторони не з`явились, про розгляд справи були повідомлялись за наявними у матеріалах справи адресами реєстрації.

Судом встановлені наступні обставини справи.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 р. подання задоволено та тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа, до повного виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 1527/2- 4104/11 від 11.07.2012 року про стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитом 424956 грн.48 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 75855 грн.04 коп., 31099,26 грн. - пеня за прострочення тілу кредиту; 201343,18 грн. - пеня за прострочення відсотків, а всього 733253 (сімсот тридцять три тисячі двісті п`ятдесят три) гривні 96 копійок. Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" судовий збір в розмірі 1609 (одна тисяча шістсот дев`ять) грн..

Задовольняючи подання приватного виконавця Парфьонова Г.В. суд зазначив: «Станом на час звернення із вказаним поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржник вчиняє дії що ускладнюють виконання рішення, не подав виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, не надавав пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження, вільно перетинає державний кордон України, при цьому маючи непогашенні майнові зобов`язання за рішенням суду, що свідчить про ухилення від виконання судового рішення та перешкоджанню приватному виконавцю у вчинені виконавчих дій. Враховуючи той факт, що у разі виїзду ОСОБА_1 за кордон рішення суду може бути залишеним без виконання, їй необхідно заборонити виїзд за межі України.»

Відповідно до ч.5 ст. 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Судом встановлено, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення Росії до України, ОСОБА_1 , не зважаючи на ухвалу суду від 04.11.2019р., 28 лютого 2022 р. виїхала з України до Бельгії та отримала там статус «тимчасового прихистку». З метою медичного обстеження після перенесеної операції на очі 22.09.2022 р. повернулася до України. Однак, 14.10.2022 р. при повторній спробі виїхати до Бельгії на пункті пропуску «Паланка» їй було відмовлено у перетині кордону. З усної відповіді інспектором було повідомлено, що тимчасове обмеження застосовано на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси.

Через інформацію, що міститься в Реєстрі боржників, було встановлено, що на виконанні у приватного виконавця Парфьонова Г.В. перебуває у провадженні виконавче провадження № 57389227 на виконання документу, виданого Суворовським районним судом м.Одеси.

27.10.2022 р. представник ОСОБА_1 ознайомився із матеріалами виконавчого провадження № 57389227.

ОСОБА_1 стверджує, що їй взагалі не було відомо, ані про розгляд цивільної справи № 1527/2-4101/11 та ухвалене рішення суду, ані про наявність виконавчого провадження № 57389227, а ні про винесену ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 р., оскільки жодних судових повісток, процесуальних документів, постанови про відкриття виконавчого провадження, ухвали суду від 04.11.2019 р. ОСОБА_1 не отримувалося та будь-яким іншим чином вона не повідомлялася.

Суд вважає, що дані факти не предметом дослідження по даній заяві, оскільки вони не спростовують факт наявності виконавчого провадження.

Заявниця стверджує, що матеріали ВП не містять доказів направлення та отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, за адресою яка зазначена у виконавчому листі, також відсутні докази про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження та інших процесуальних документів державного виконавця за адресою за якою дійсно зареєстрована Березен ОСОБА_4 та про яку приватному виконавцю станом на 24.10.2019 р. вже було достеменно відомо.

Від приватного виконавця не надходило жодних заперечень на подану заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

У статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон.

Так, згідно пункту 5 частини 1 статті 6 цього Закону право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 р., тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України було застосовано судом у зв`язку з тим, що вона навмисно ухиляється від виконання рішення суду, на час звернення до суду із поданням заборгованість ОСОБА_1 в повному обсязі не погашена та перешкоджає приватному виконавцю у вчиненні виконавчих дій.

Необхідно відзначити, що з моменту постановлення ухвали сплинуло більше двох років, однак з пояснень ОСОБА_1 , їй взагалі не було відомо про наявність виконавчого провадження.

Ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, слід розуміти як будь-які навмисні, свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо), і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

При цьому, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

З наданих боржницею документів убачається, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення Росії до України, ОСОБА_1 28 лютого 2022 р. вимушено виїхала з України до Бельгії та отримала там статус «тимчасового прихистку» до 04.03.2023 р.

Суд враховує той факт, що ОСОБА_1 повернулась на територію України, а отже даний факт свідчить, що перебування закордоном є тимчасовим,.

Згідно ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання та право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження..

Згідно п.18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження » у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, у процесі здійснення виконавчого провадження державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

У відповідності до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає за можливе зняти тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон, яке вжито ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 по справі № 523/16949/19.

Судом роз`яснюється, що державний виконавець не позбавляється права повторного звернення з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України, ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», -

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , приватний виконавець Парфьонов Г.В. про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України задовольнити.

2. Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , без вилучення паспортного документа, застосоване відповідно до ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 04.11.2019 по справі № 523/16949/19.

3. Виконання ухвали покласти на Державну прикордонну службу України та Головне Управління Державної міграційної служби України в Одеській області.

Ухвала набирає законної сили з дати підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Складено та підписано 20.12.2022