Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" грудня 2022 р. Справа № 608/1904/22

Номер провадження2/608/715/2022

Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Яковець Н. В.

з участю секретаря Олійник О.С.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Чорткові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2022 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності.

В позовній заяві позивач вказала, що з 12 жовтня 1991 року перебувала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який розірвали згідно рішення Чортківського районного суду від 26 листопада 2019 року. Під час перебування у шлюбі вони в січні 2012 року набули право власності на квартиру АДРЕСА_1 та криту автостоянку №7 загальною площею 24,5 кв.м, щр знаходиться в будинку АДРЕСА_2 . Вказане майно було набуте на підставі Договору дольової участі у будівництві №27 від 17 липня 2009 р. та договору дольової участі у будівництві №7 від 02 серпня 2010 р., де пайовиком є ОСОБА_3 . Тому, позивачка ОСОБА_4 просила визнати квартиру АДРЕСА_3 та криту автостоянку №7 об`єктом права спільної сумісної власності за нею та відповідачем. Визнати за нею право власності на Ѕ частки вищевказаної квартири та Ѕ частки критої автостоянки, які знаходиться в АДРЕСА_2 , стягнути з відповідача на її користь судові витрати по справі.

08 листопада відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позов, вказує, що позов підтримує частково, визнає позовні вимоги про визнання квартири та критої автостоянки об`єктом права спільної сумісної власності та не заперечує щодо визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частку квартири і на Ѕ частки критої автостоянки, що знаходяться в будинку АДРЕСА_2 , не визнає вимоги про стягнення з нього судових витрат по справі, оскільки, на час подання позову до суду, позивачка не звернулася до нього з пропозицією звернутися з спільною заявою до нотаріуса про поділ спільного сумісного майна подружжя.

11 листопада 2022 р. ОСОБА_3 подав зустрічний позов до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та просив визнати за ним право власності на Ѕ частку квартири №27 загальною площею 91.3 кв.м., Ѕ частку критої автостоянки АДРЕСА_5 . Просив відмовити в задоволенні вимог первісного позивача про стягнення з первісного відповідача судових витрат по справі, та судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

11 листопада 2022 року ухвалою Чортківського районного суду вказані позовні заяви були об`єднані в одне провадження.

Представник позивачки-відповідачки ОСОБА_4 адвокат Калінніков М.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити з мотивів, викладених у позовній заяві, зустрічні позовні вимоги визнає частково, не визнає в частині витрат, просить стягнути з відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 та його представник адвокат Тесля П.О. в судовому засіданні зустрічний позов підтримали в повному обсязі, первісний позов не визнавали в частині судових витрат.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічний позов підлягає до повного задоволення з таких мотивів.

Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 12.10.1991 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 виданого повторно 29 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області.

Згідно рішення Чортківського районного суду від 26 листопада 2019 року (справа №608/1923/19) розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який був зареєстрований 12 жовтня 1991 року в Шульганівській сільській раді Чортківського району Тернопільської області.

Згідно договору дольової участі у будівництві №27 від 17 липня 2009 року та договору дольової участі у будівництві №7 від 02 серпня 2010 року пайовиком є ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 91.3 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право на нерухоме майно виданого 24 січня 2012 року.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК.

При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина друга статті 372 Цивільного кодексу України).

Виходячи з вищенаведеного, спірна квартира та крита автостоянка є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки, придбані сторонами за час перебування у зареєстрованому шлюбі. Суд доходить висновку про необхідність поділу спільної сумісної власності подружжя між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу та відповідачу по 1/2 частині квартири та критої автостоянки.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші витрати, повязані з розглядом справи, згідно з частиною другою вказаної статті, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Сторони оплатили судовий збір та витрати пов`язані з правничою допомогою, ці обставини підтверджуються квитанціями та актами виконаних робіт. Позивачка просила стягнути з відповідача понесені нею витрати, відповідач не наполягав щодо відшкодування йому понесених ним витрат в зв`язку з пред`явленим позовом, проте, заперечував щодо повернення позивачці понесених нею витрат.

Суд, проаналізувавши подані стороною первісного позивача документи при поданні позову та під час розгляду справи (договір про надання правничої допомоги, акт виконаних робіт та квитанцію до прибуткового касового ордера), врахувавши клопотання представника позивача за зустрічним позовом про відмову у відшкодуванні судових витрат по первісному позову, приходить до висновку, що вимоги позивачки щодо відшкодування їй судових витрат не підлягають до задоволення, оскільки, позивачка мала можливість звернутися до відповідача з пропозицією щодо врегулювання спору в позасудовому порядку та відповідачем також понесені витрати.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.4, 5, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354ЦПК України, ст.ст. 60,69-71 СК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності задовольнити частково.

Визнати квартиру АДРЕСА_3 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визнати криту стоянку №7 загальною площею 24,5кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 , об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину критої стоянки №7, загальною площею 24,5кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

В решті позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину критої стоянки №7 загальною площею 24,5кв.м., що знаходиться в будинку АДРЕСА_2 .

Судові витрати покласти на сторони в межах ними понесених.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 16 грудня 2022 року.

Суддя:/підпис/ Копія вірна:

Рішення набрало законної сили «____» ___________ 202___ року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1904/22, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано «____»______________202___ року.

Секретар: