Справа № 308/5118/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Дегтяренко К.С.,

за участю секретаря судового засідання Чейпеш В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгород цивільну справу цивільну справу за позовною заявою за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради про встановлення графіку зустрічей та спільного відпочинку з дитиною,

встановив:

02 травня 2022 року позивач за первісним позовом ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовної заяви позивач вказала, що 05.10.2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, про що виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області було зроблено відповідний актовий запис № 270 від 05.10.2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

У шлюбі у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач також зазначила, що причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стали ряд обставин, які зумовлені різними поглядами на життя, шлюб носить тільки формальний характер, шлюбні відносини фактично припинені між ними більше двох років, продовження таких шлюбних відносин суперечить її інтересам та інтересам дитини, а тому подальше його існування вважає недоцільним, спільного господарства не ведуть.

На підставі викладеного, ОСОБА_2 просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 ..

Крім того зазначила, що на сьогоднішній день спільна дитина проживає з матір`ю, відповідач матеріально дитину не утримує, тому просила стягнути аліменти в її користь на утримання дитини.

03 червня 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області відкрито провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

25 липня 2022 року позивачем за первісним позовом подану заяву про збільшення позовних вимог в якій просить визначити місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_3 разом з матір`ю. Разом з тим представником позивача за первісним позов подано клопотання про залучення у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Орган опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради.

15 серпня 2022 року представником відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 адвокатом Канівець О.П. подано зустрічний позов, в якому останній просить встановити графік побачень і спільного відпочинку дитиною з батьком за графіком який зазначений в зустрічному позові, разом з тим подав клопотання про поновлення пропущеного строку.

17 серпня 2022 року ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області прийнято до розгляду письмову заяву представника позивача за первісним позовом про збільшення позовних вимог, залучити до участі у справі в якості третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради. Разом з тим поновити представнику відповідача строк звернення із зустрічною позовною заявою та приняти такий до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднавши вимоги за зустрічним позовом в одне провадження, а також суд перейшов до розгляду справи у захальному позовному провадженні.

01 вересня 2022 року представник позивача за первісним позовом подала відзив на зустрічну позовну заяву в якому зазначила, що просить відмовити за таким в повному обсязі. 20 вересня 2022 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, що враховуючи інтереси дитини доцільним буде визначити місце проживання малолітньої дитини разом з матір`ю за адресою її місця проживання також рекоментує визначити способи участі у вихованні доньки шляхом встановлення систематичних побачень з дитиною наступним чином:

- кожну середу з 18.00 до 20.00 год.;

- кожну першу та третю неділю місяця з 11.00 до 19.00 год.;

- за попередньою домовленністю з матірю дитин ОСОБА_1 , протягом двох годин у день народження. У цей час батько вправі провідувати дитину по місцю проживання або забирати дитину з дому з метою відвідування з нею дитячих розважальних закладів;

- зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів та потреб. Після проведення зустрічей, батьку вчасно проводити дитину до місця проживання матері дитини.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2022 року справу призначено до судового розглядув судовому засіданні.

В судовому засіданні 20 жовтня 2022 року:

позивач за первісним позовом не з`явилася, однак, адвокат Овсепян К.А. через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, за наявними в справі матеріалами, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Щодо зустрічної позовної заяв таку визнали, та не заперечували щодо графіку зустрічей із дитиною відповідно до висновку органу опіки та піклування від 19.09.2022 року.

відповідач за первісним позовом не з`явився, проте адвокат подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без їх участі та зазначив, що позов в частині розірвання шлюбу підтримує, погоджується на стягнення аліментів в розмірі 4000 грн. 00 коп., та погоджується на визначені Органом опіки і піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради години побачень з дитиною, проти визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не заперчує.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 02.03.2021 року виконавчим комітетом Камяницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 було укладено шлюб, про що зроблено відповідний реєстраційний запис за № 270 від 05.10.2013 року.

Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим 25.11.2014 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Ужгород Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Дитина проживає разом з позивачем за первсним позовом - матір"ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, що не заперечувалось сторонами.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у ній докази, виходячи з їх належності та допустимості прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодекс.

Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Причиною розпаду сім`ї стали протилежні погляди на життя. У сім`ї кожен живе своїм життям.

Відновлення стосунків суперечить їх інтересам.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст.24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч.ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105, ст.110 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Встановлено, що подружжя не підтримують подружніх та сімейних відносин. За час перебування у шлюбі сім`ї так і не утворилось, шлюб існує лише формально. Між подружжям відсутнє взаєморозуміння та довіра.

З урахуванням наведеного суд вважає, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, відповідача, що має істотне значення.

Підстав для надання сторонам строку для примирення суд не знайшов.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу є обґрунтовані та доведені в суді, підтвердженні належними та допустимими доказами, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини то суд зазначає наступне.

Як випливає з позовної заяви, між сторонами не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які будуть сплачуватися на утримання спільної малолітньої дитині та способу їх сплати.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.2 ст. 181 СК України, домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Крім того, згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, не працездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та не рухомого майна, грошових коштів, виключних правна результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десяти кратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів ; інші обставини, що мають істотне значення.

Сімейне законодавство зобов`язує батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, проте сторонами, не досягнуто згоди, щодо розміру та порядку сплати аліментів, а тому кошти на утримання дітей (аліменти) підлягають присудженню за рішенням суду.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

На підставі вищенаведеного, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини по забезпеченню їй рівня життя, необхідного і достатнього для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку та те, що батьки дійшли згоди щодо суми сплати аліментів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 4000 (чотири тисячі) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 02.05.2022 року.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Щодо вимоги про визначення місця проживання дітей з позивачкою суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що також закріплено вст.141 СК України, та Конвенції про права дитини.

Крім цього слід зауважити, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму правах на спілкування з дитиною, турботі відносно дитини та участі у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»,ст. 161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини.

Враховуючи, висновок органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому та те що малолітня донька ОСОБА_3 , після фактичного припинення шлюбних відносин залишилася проживати з матір`ю, батько проти залишення проживання дитини з матір`ю не заперечує, суд дійшов висновку про задоволення вимог позивачки щодо залишення проживання дитини разом з нею.

Щодо вимоги зустрічного позову про встановлення графіку побачень і спільного відпочинку батька з донькою за графіком суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого ч.5 цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

У ст. 158 СК України закріплено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

У ч.ч.1,2 ст. 159 СК України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівномірне виховання батьками.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (МАМСНUR v. UKRАІNЕ, №10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16.07.2015 р.); що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, до тримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (НUNТ v. UKRАІNЕ, № 31111/04, § 54,ЄСПЛ, від 07.12.2006 р.).

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд має враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

Із наявних матеріалів справи вбачається, що висновком органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому від 19 вересня 2022 року № 608/23/01-12 гр. ОСОБА_2 було визначено способи його участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступним чином:

- кожну середу з 18.00 до 20.00 год.;

- кожну першу та третю неділю місяця з 11.00 до 19.00 год.;

- за попередньою домовленністю з матірю дитин ОСОБА_1 , протягом двох годин у день народження. У цей час батько вправі провідувати дитину по місцю проживання або забирати дитину з дому з метою відвідування з нею дитячих розважальних закладів;

- зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів та потреб. Після проведення зустрічей, батьку вчасно проводити дитину до місця проживання матері дитини.

З урахуванням інтересів дитини, висновку органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому, того, що відповідач за первісним позовом наполягає на зустрічах із дитиною відповідно до графіку, погодився із графіком органу опіки та піклування, а позивач за первісним позовом незаперечила вказаний графік, суд вважає необхідним задовольнити зустрічний позов частково відповідно до запропонованого графіку органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а тому приходить до висновку що первісний та зустрічний позов підлягають до часткового задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 56, 105, 110, 112, 115, 160, 180, 181, 182, 191 СК України, ст. ст. 4, 13, 89, 141, 200, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Вимоги первісної позовної заяви задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 05.10.2013 року у виконавчому комітеті Камяницької сільскої ради Ужгородського району Закарпатської області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 270 - розірвати.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНКОПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНКОПП НОМЕР_4 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 4000 /чотири тисячі/ гривень, але не меньше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 02.05.2022 року до досягнення дитиною повноліття.

Визначити місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір"ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Вимоги зустрічної позовної заяви задовольнити частково.

Встановити наступний графік зустрічей та спільного відпочинку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з неповнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожну середу з 18.00 до 20.00 год.;

- кожну першу та третю неділю місяця з 11.00 до 19.00 год.;

- за попередньою домовленністю з матірю дитин ОСОБА_1 , протягом двох годин у день народження. У цей час батько вправі провідувати дитину по місцю проживання або забирати дитину з дому з метою відвідування з нею дитячих розважальних закладів;

- зустрічі проводити без присутності матері дитини із обов`язковим врахуванням стану здоров`я дитини, її інтересів та потреб. Після проведення зустрічей, батьку вчасно проводити дитину до місця проживання матері дитини.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Роз`яснити позивачу, що після розірвання шлюбу вона вправі відновити своє дошлюбне прізвище, звернувшись до органів реєстрації актів цивільного стану.

Копію рішення після набрання законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНКОПП НОМЕР_4 ) , зареєстрована: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНКОПП НОМЕР_3 ), зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Ужгородської міської ради, місце знаходження: Закарпатська обл., м. Ужгород, пл. Поштова, 3.

Повний текст рішення було складено 02.11.2022 року.

Суддя Катерина ДЕГТЯРЕНКО