Провадження № 22-ц/4808/408/22
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б.М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Мельник О.В.

за участю представника

апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 грудня 2021 року, ухвалене у складі судді Атаманюка Б.М. в м. Івано-Франківську, у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан Оксана Богданівна, про визнання права власності на спадкове майно та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищенаведеним позовом.

Позовні вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 , який перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області як одержувач пенсії за вислугу років. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, до складу якої, крім іншого, увійшла призначена та нарахована пенсія, яка належала її чоловікові, однак не була ним отримана у зв`язку зі смертю. Відповідно до її заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан О.Б. їй видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 21 травня 2021 року. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1 . При цьому, хоч в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину мова йшла і про видачу свідоцтва про право на недоотриману її чоловіком пенсію, у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді нарахованої пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним отримана у зв`язку зі смертю, їй відмовлено. Згідно повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, наданого на запит нотаріуса, за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , обліковується недоотримана пенсія в розмірі 64 854,32 грн, що виникла в результаті перерахунку пенсії. При цьому, станом на 22 липня 2021 року за одержанням недоотриманої ОСОБА_3 суми пенсії до Головного управління Фонду в області ніхто не звертався. На її заяву до відповідача про виплату нарахованої пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним отримана у зв`язку зі смертю, нею отримано відмову, що стало причиною для звернення до суду з даним позовом.

Посилаючись на наведене, позивачка просила визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме пенсію в розмірі 64 854,32 грн, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним отримана за життя; зобов`язати відповідача виплатити їй грошові кошти в розмірі 64 854,32 грн; стягнути з відповідача на її користь витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 4 500 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 28 грудня 2021 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, а саме - пенсію в розмірі 64 854,32 грн, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , але не була ним отримана за життя.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області виплатити ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 64 854,32 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн та витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в сумі 4 500 грн.

Не погодившись з рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, визначено Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ. Порядок виплати пенсії та допомоги у разі смерті пенсіонера регламентовано статтею 61 вказаного Закону. За змістом частин першої-третьої зазначеної статті суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, або членам сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, якщо відповідне звернення надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже, для отримання недоодержаної пенсії з відповідною заявою слід було звернутися до 28 жовтня 2020 року. Однак, ні позивачка, ні інші члени сім`ї, в зазначений строк до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області не зверталися. Враховуючи, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, в Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відсутні підстави для виплати недоодержаної пенсії в розмірі 64 854,32 грн. Однак, суд першої інстанції наведеного не врахував, що призвело до неправильного вирішення справи.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила, вважаючи їх необґрунтованими. Зазначила, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та, всупереч твердженню відповідача, врахував вимоги статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому, вказані норми застосовано судом у взаємозв`язку з іншими нормами національного законодавства, а також практикою Європейського суду з прав людини.

Позивачка зауважила, що відповідно до частини першої статті 1-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів. Отже, норми Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не можуть суперечити нормам Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», положеннями частини третьої статті 52 якого передбачено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Вказані положення узгоджуються зі змістом статті 1227 ЦК України, а також положеннями частини першої статті 91 Закону Украйни «Про пенсійне забезпечення». Таким чином, судом ухвалено законне та обґрунтоване рішення.

Просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта вимоги скарги підтримала, просила її задоволити.

Позивачка та третя особа - приватний нотаріус Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан О.Б. в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Позивачка причину неявки суду не повідомила.

Від приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан О.Б. надійшло клопотання про проведення судового засідання за її відсутності.

З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив про розгляд справи за відсутності позивачки та третьої особи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10).

18 вересня 2020 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан О.Б. була зареєстрована спадкова справа №66437822, де ОСОБА_3 визначений як спадкодавець, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №61732461 від 18 вересня 2020 року (а.с. 16).

20 травня 2021 року ОСОБА_2 звернулася до приватного нотаріуса Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан О.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с. 17).

21 травня 2021 року приватним нотаріусом Рожнятівського районного нотаріального округу Коцан О.Б. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_2 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 18).

Також встановлено, що ОСОБА_3 , як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області.

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 22 липня 2021 року, за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , обліковується недоотримана пенсія у розмірі 64 854,32 грн, яка виникла в результаті перерахунку пенсії. При цьому, станом на 22 липня 2021 року за одержанням недоотриманої ОСОБА_3 суми пенсії до Головного управління Фонду в області ніхто не звертався (а.с.11-12).

На заяву позивачки до відповідача про виплату недоотриманої суми пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним одержана у зв`язку зі смертю, нею отримано відповідь, зі змісту якої вбачається, що у задоволенні заяви відмовлено з тієї підстави, що для одержання недоотриманої пенсії з відповідною заявою слід було звернутися до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області до 28 жовтня 2020 року (протягом шести місяців).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, також має право і на спадкування нарахованої пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним одержана у зв`язку зі смертю, а тому позов слід задоволити в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачкою права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді призначеної, нарахованої, але невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї, як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка, права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до статті 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліменти, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 березня 2019 року у справі №286/3516/16-ц.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст частини третьої статті 52 Закону статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачка, як спадкоємець першої черги за законом, в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка, а відтак має право і на спадкування нарахованої пенсії, яка належала ОСОБА_3 , але не була ним одержана у зв`язку зі смертю.

Доводи апелянта про те, що при вирішенні спору суд не врахував положення статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ, колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки позивачка має право на спадкове майно пенсію відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі №428/6685/19. Застосування даної норми без врахування норм Цивільного кодексу та статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють правовідносини спадкування, буде порушувати права позивача, про що правильно зазначив суд першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні, а отже, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб є малозначними справами.

Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то вона відноситься до малозначних справ.

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження якого: вул. С.Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76000, ) на користь ОСОБА_2 (жительки: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги, в розмірі 2 500 грн.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 травня 2022 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Фединяк В.Д.

Максюта І.О.