Справа № 183/7651/21
№ 2/183/1786/22
19 травня 2022 року м.Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - Оладенко О.С.
за участю секретаря судового засідання Устименко М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадженняу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої в наслідок залиття квартири,
Ухвалою суду від 25 листопада 2021 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши позивача дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Позивачу на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу та витягом про державну реєстрацію прав (а.с.33-36).
Згідно довідки, складеною ОСББ «Паланочна 11» та засвідченої мешканцями будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживають у квартирі АДРЕСА_2 вказаного будинку, без реєстрації, у тому числі з 2018 року по теперішній час разом з неповнолітніми дітьми.
Відповідачі неодноразово допускали затоплення квартири позивача, що підтверджується актами від 14.08.2018, 11.10.2018, 07.11.2020, 01.12.2020, 20.10.2021 (а.с.37-42,50). Зазначені акти містять інформацію про джерело затоплення помешкання відповідачів, а також про наслідки затоплення.
Зазначені акти засвідчено підписами мешканців будинку та скріплено печаткою ОСББ «Паланочна 11». Сумнівів у достовірності, належності та допустимості зазначені акти не викликають.
Акт залиття приміщень квартири від 08.06.2021 складено позивачем одноособово, а тому як доказ судом не приймається (а.с.43). Втім, зазначена обставина не спростовує фактів залиття квартири, які підтверджено вищенаведеними доказами.
Поданий звіт містить відомості про підстави висновку, методологію оцінки та не викликає сумнівів у його повноті, достовірності та правильності.
За проведення вказаного дослідження позивачем сплачено 1800 грн. (а.с.7).
Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються наступними нормами права.
Згідно з частиною першою та пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
У відповідності до вимог ч. 1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
На підставі аналізу досліджених доказів, суд дійшов висновку про підтвердження обставин, викладених позові, та обґрунтованість доводів позивача про факт залиття квартири та про розмір спричиненої матеріальної шкоди.
Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, суду виходить з наступного.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Враховуючи роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, даних у п. 9 Постанови "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" за N 4 від 31 березня 1995 р., згідно з якими розмір відшкодування моральної шкоди визначається в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеню вини відповідача та інших обставин.
Позивачем зазначено, що діями відповідачів позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації, які вона оцінює у розмірі 10 000 грн.
У пунктах третьому та четвертому постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Визначаючи розмір на відшкодування моральної шкоди, суд керується не тільки тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття позивача, але й тими, які характеризують її зовнішній прояв порушення звичайного для цієї людини способу життя з огляду на її індивідуальні особливості, а також виходить із засад юридичної відповідальності та принципів компенсації моральної шкоди.
Разом з тим, суд вважає надмірним розмір відшкодування, про яке прохає позивач.
Тому, визначаючи розмір відшкодування суд, враховуючи доведений ступінь душевних страждань позивача, вважає за доцільне задовольнити позовну вимогу частково, у розмірі 5000 грн. На переконання суду, визначений розмір відповідає встановленим обставинам справи, а також критеріям розумності та справедливості.
Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені, у розмірі 908 гривень у відповідності до розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., суд виходить з такого.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Порядок визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу, розподілу витрат між сторонами визначається ст. 137 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Позивачем та його адвокатом не надано детальний опис робіт, виконаних адвокатом. Крім того, адвокат участі у судових засіданнях не брав, позивач самостійно представляв свої інтереси у судовому засіданні, а тому заявлений розмір витрат на правову допомогу є не доведеним та не підлягає стягненню.
Керуючись ст.259 ч.6, 258-268, 353-354 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат по сплаті судового збору 454 (чотириста п`ятдесят чотири) грн., з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_4 ;

відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП не відомий, адреса: АДРЕСА_5 .

Повне судове рішення складено і підписано 20 травня 2022 року.

Суддя Оладенко О.С.