Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2175/22
Провадження №: 2/332/1692/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Погрібної О.М., за участю секретаря судового засідання Мацинської О.Є, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом адвоката Кравченко Ольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

Адвокат Кравченко О.В. в інтересах ОСОБА_1 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, звернулася в суд з позовною заявою (уточненою) до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських правщодо її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнення аліментів. В обґрунтування вимог посилається на те, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Запис про батька ОСОБА_3 учинений за заявою матері. Позивачка, ОСОБА_1 , є бабою малолітнього ОСОБА_3 . Після початку широкомасштабного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації та тимчасової окупації села Приморське Василівського району Запорізької області, позивачка разом з малолітнім внуком переїхала до міста Запоріжжя, де вони отримали статус внутрішньо переміщених осіб. На сьогодні позивачка та малолітній ОСОБА_3 фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачка попри реєстрацію, у вказаній квартирі мешкає зрідка, її фактичне постійне місце проживання позивачці невідоме. ОСОБА_2 вихованням малолітнього сина не займається, не цікавиться його розвитком, не дбає про стан його здоров`я, не утримує сина матеріально, не забезпечує соціалізацію дитини у суспільстві.

Відповідно до постанови судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя Стеценка А.В. у справі № 335/5549/22 від 10.11.2022 відповідачка була притягнена до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративне правопорушення, а саме за ухилення від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей.

Більш того, відповідно до заяви ОСОБА_2 , справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, Салтан В.В., 31.08.2022 за р. № 2361, вона відмовилася від виховання її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проти позбавлення її батьківських прав щодо вказаної дитини не заперечує.

Задля отримання юридичної можливості вирішувати питання, пов`язані із життям та здоров`ям внука, його вихованням і розвитком, позивачка звернулася до Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради із заявою про тимчасове влаштування малолітнього ОСОБА_3 до її родини. Згідно з наказом Служби (Управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 909 від 18.08.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштували в родину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення про його влаштування.

За таких обставин, та враховуючи те, що відповідачка відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивачка звернулася із даним позовом, в якому просять позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягувати з відповідачки кошти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття.

Ухвалою судді від 02 грудня 2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Кравченко О.В. не з`явились; про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримує повністю та просить його задовольнити.

У судове засідання представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Запорізької міської ради - відділу по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради Агафонова Ж.В.у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, визнала у повному обсязі та не заперечувала проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши надані докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03 листопада 2020 року Виконавчим комітетом Приморської сільської Ради Василівського району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №18. Матір`ю у свідоцтві про його народження записана ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_4 .

Згідно з довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданими Управлінням соціального захисту населення Запорізької міської ради по Вознесенівському району 13.07.2022 за № 2304-,2304-, позивачка ОСОБА_1 та малолітній ОСОБА_3 фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до постанови судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя у справі № 335/5549/22 від 10.11.2022, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді попередження.

Як зазначено в постанові по справі № 335/5549/22 від 10.11.2022, ОСОБА_2 неналежно виконувала свої батьківські обов`язки по відношенню до свого сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: постійно залишає дитину на своїх батьків, не піклується про нього, син постійно голодний та брудний, тим самим гр. ОСОБА_2 ухилилась від виконання батьківських обов`язків сина, чим порушила вимоги ст. 150 СК України, чим вчинила правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 184 КУпАП.

Відповідно до наказу за №909 від 18.08.2022, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , тимчасово влаштовано в родину ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , до прийняття рішення про його влаштування.

Висновком районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування за № 01-10/1743 від 25.11.2022 встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до її малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У матеріалах справи міститься копія нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_2 від 31 серпня 2022 року, відповідно до змісту якої ОСОБА_2 відмовляється від виховання своєї дитини - малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно нього.

Також, до суду відповідачка ОСОБА_2 подала власноруч написану заяву про визнання позову та не заперечувала проти позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання сина.

За змістом ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги доправ та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною першою статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Як міжнародні договори, так і національне законодавство в питаннях виховання дітей направлені на забезпечення найвищих інтересів дітей. У статтях 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін «найкращі» інтереси дитини, а у ст. 3 зобов`язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення, суди, адміністративні та законодавчі органи у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу «як найкращому забезпеченню інтересів дитини».

У частині 2 ст. 1 Європейської конвенції про здійснення прав дітей записано: «предметом цієї Конвенції є підтримка - у найвищих інтересах дітей - їхніх прав..."»

Стандарти Ради Європи у галузі прав людини виходять із того, що спілкування батька та дитини є ключовим моментом сімейного життя, що розуміється як зв`язок між близькими родичами. Батьківські права щодо дітей визнаються і захищаються ст..8 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України №789 від 27.02.1991 р. Сімейне життя, як розуміється в договірних країнах, охоплює широкий спектр прав батьків, пов`язаних з турботою і опікою над їх неповнолітніми дітьми.

Згідно із частиною 8 статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з нормами статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, крім того, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, а також ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

3) жорстоко поводяться з дитиною;

4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;

5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 15 постанову Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, № 3 (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно абзацу 2 пункту 16 Постанови ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач стверджує, що відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню свого малолітнього сина, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю.

При цьому судом також враховується, що відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Як передбачено ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Оцінюючи наведені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про необхідність застосування п.2 ч.1 ст. 164 СК України, якою передбачено, що батько, матір можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Суд прийшов до такого висновку, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідомо, з власної провини ухилялась від виконання своїх батьківських обов`язків щодо малолітнього сина, а саме: не піклувалась про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкувалась з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляла інтересу до її внутрішнього світу, свідомо нехтувала своїми батьківськими обов`язками.

В судовому засіданні не встановлені обставини, які б свідчили про існування об`єктивних перешкод для реалізації відповідачкою її батьківських обов`язків, що спричинили неналежне піклування про дитину з підстав, що не залежать від відповідачки.

Статус дитини, позбавленої батьківського піклування, тобто визначене відповідно до законодавства становище дитини, надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування (ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування»).

З метою захисту якнайкращих інтересів дитини суд визнає за доцільне позбавити матір ОСОБА_2 батьківських прав щодо її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому, суд роз`яснює відповідачці ОСОБА_2 , що остання у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення її батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Згідно зі ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Згідно з ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, враховуючи те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не створила належних умов для проживання, умови проживання загрожують життю та здоров`ю дитини, відповідач не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, з урахування висновку органу опіки та піклування, суд вважає, що є підстави для позбавлення відповідача батьківських прав у відношенні до дитини; та оскільки дитина фактично не отримує матеріальної допомоги від матері, стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісяця, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму, на дитину відповідного віку на користь державного закладу, або фізичної особи, в якої буде перебувати дитина.

Як передбачено ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів та відмовляється від стягнення з відповідачки суми судового збору 992,4 грн за вимогу про позбавлення батьківських прав, з відповідачки ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір за одну майнову вимогу у розмірі 992,4 грн.

Керуючись ст.ст.141, 206,263-265, 273,352,354,430 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов адвоката Кравченко Ольги Василівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо її сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки села Приморське Василівського району Запорізької області, аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 21.09.2022 і до досягнення дитиною, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття, які слід перераховувати на особистий рахунок дитини, відкритий у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України».

Допустити негайне виконання рішення суду за вимогою про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Зобов`язати Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському районувідкрити особистий рахунок на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Публічному акціонерному товаристві «Державний ощадний банк України», для перерахування аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп) на користь держави.

Відповідно до ч. 6 ст. 164 Сімейного кодексу України рішення суду про позбавлення батьківських прав, після набрання ним законної сили, надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану, за місцем реєстрації народження дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений: 26.12.2022.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , рнкопп НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , рнкопп НОМЕР_2 .

Третя особа на стороні позивачки: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району як орган опіки та піклування, , адреса: м. Запоріжжя, вул. Седова, буд. 5.

Суддя: О.М.Погрібна