Справа № 126/1718/21
Провадження № 22-ц/801/1904/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 рокуСправа № 126/1718/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Денишенко Т. О.,

суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,

за участі секретаря судового засідання Михайленко А. В., представника особи, котра подала апеляційну скаргу, прокурора відділу Вінницької обласної проку-ратури Міняйло І. М., розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці, у залі судових засідань апеляційного суду цивільну спра-ву за позовом

керівника Гайсинської окружної прокуратури Гирби Володимира Михайло-

вича в інтересах держави в особі Бершадської міської ради Гайсинського

району Вінницької області до ОСОБА_1 про визнання не-

дійсним договору, відшкодування шкоди, завданої адміністративним пра-

вопорушенням, пов`язаним з корупцією,

за апеляційною скаргою першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворона Василя Миколайовича на рішення Бершадського ра-йонного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2021 року керівник Гайсинської окружної прокуратури Вінниць-кої області Гирба В. М. звернувся у Бершадський районний суд Вінницької об-ласті з позовом в інтересах держави в особі Бершадської міської ради Гайсинсь-кого району Вінницької області до ОСОБА_1 про визнання недійсним до-говору, відшкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією. Позов мотивований наступними обставинами.

Гайсинською окружною прокуратурою під час вивчення рішень судів, ухвалених у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з коруп-цією, які набрали законної сили, установлено порушення інтересів держави. Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 22 березня 2021 року у справі № 126/347/21, що набрала законної сили 02 квітня 2021 року, визнано винною ОСОБА_1 у вчиненні пов`язаних з корупцією адміністра-тивних правопорушень, відповідальність за які передбачена частинами пер-шою, другою статті 172-7 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів грома-дян, що становить 3400,00 гривень. Стягнуто із ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у сумі 454,00 гривень. У вчиненому правопорушенні ОСОБА_1 визнала себе винною. Будучи Війтівським сільським головою з 2010 року, явля-ючись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог пунктів першого, другого частини першої статті 28, частини другої статті 35 Закону України «Про запобігання корупції», част-ини першої статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Украї-ні», ОСОБА_1 не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не пізніше наступного робочого дня ( 07 липня 2020 року ) не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про наяв-ність у неї реального конфлікту інтересів, обумовленого наявністю сімейних стосунків із ОСОБА_2 , оскільки останній є її чоловіком. Як Війтівський сільський голова Замкова М. В. 06 липня 2020 року уклала та підписала договір № 4 від імені Війтівської сільської ради із ОСОБА_2 , вартість послуг ( ро-біт ) згідно з пунктом 4.1 якого складає 14169,00 гривень, у тому числі нараху-вання 3117,18 гривень.

Статтею 66 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що збитки, шкода, завдані державі внаслідок вчинення корупційного або пов`яза-ного з корупцією правопорушення, підлягають відшкодуванню в установлено-му законом порядку особою, яка вчинила відповідне правопорушення.

Відповідно до статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» норма-тивно-правові акти, рішення, видані ( прийняті ) з порушенням вимог цього Закону, підлягають скасуванню органом або посадовою особою, уповноваже-ною на прийняття чи скасування відповідних актів, рішень, або можуть бути визнані незаконними у судовому порядку за заявою заінтересованої фізичної особи, об`єднання громадян, юридичної особи, прокурора, органу державної влади, зокрема, Національного агентства, органу місцевого самоврядування. Правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаним недійсним.

Статтею 68 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що фі-зичні та юридичні особи, права яких порушені внаслідок вчинення корупцій-ного або пов`язаного з корупцією правопорушення і яким завдано моральної або майнової шкоди, збитків, мають право на відновлення прав, відшкодування збитків, шкоди в установленому законом порядку.

Під час укладення 06 липня 2020 року цивільно-правового договору № 4 ОСОБА_1 порушила вимоги Закону України «Про запобігання корупції», тому цей договір суперечить нормам вказаного Закону, порушує вимоги части-ни першої статті 203 ЦК України, що згідно зі статтею 215 цього Кодексу є під-ставою для визнання його недійсним. Керівник окружної прокуратури просив суд визнати недійсним цивільно-правовий договір від 06 липня 2020 року № 4, укладений між Війтівською сільською радою Бершадського району Вінницької області в особі сільського голови Замкової М. В. та ОСОБА_2 ; стягнути із ОСОБА_1 на користь Бершадської міської ради Гайсинського району Він-ницької області 14169,00 гривень, на користь прокуратури Вінницької області - судовий збір, сплачений на користь держави за подання позовної заяви у сумі 4540,00 гривень.

Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року у задоволенні позову керівника Гайсинської окружної прокуратури Гирби В. М. в інтересах держави в особі Бершадської міської ради Гайсинсь-кого району Вінницької області до ОСОБА_1 про визнання недійсним до-говору, відшкодування шкоди, завданої пов`язаним з корупцією адміністратив-ним правопорушенням, відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим 31 серпня 2022 року рішенням суду першої інстанції, перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури Гай-ворон В. М. оскаржує його в апеляційному порядку, просить дане рішення су-ду скасувати, позов задоволити у повному обсязі, розподілити судові витрати у справі. Скаржник посилається на ухвалення рішення за неправильно, неповно встановлених обставин, які мають значення для справи, неправильного застосу-вання норм матеріального права, порушення норм процесуального права, уна-слідок чого оскаржуване рішення є незаконним та необгрунтованим. Прокурор підкреслює укладення відповідачкою 06 липня 2020 року договору № 4 від іме-ні Війтівської сільської ради із ОСОБА_2 в умовах реального конфлікту інтересів. Її діяння як такі, що вчинені у порушення Закону України «Про запо-бігання корупції», установлені судовою постановою від 22 березня 2021 року у справі № 126/347/21, яка набрала законної сили 02 квітня 2021 року. Відповідно до пункту 4.1 договору від 06 липня 2020 року № 4 вартість послуг (робіт) скла-ла 14169,00 гривень, у тому числі нарахування 3117,18 гривень. Цей укладений з порушенням вимог Закону України «Про запобігання корупції» правочин по-винен бути визнаний недійсним, оскільки він апріорі суперечить інтересам дер-жави та суспільства, спрямованим на боротьбу з корупцією, її проявами. Дого-вір укладений у порушення частини першої статті 203 ЦК України. Ця обста-вина згідно зі статтею 215 ЦК України є підставою для визнання його недійс-ним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов-язані з його недійсністю. У цьому випадку обов`язок повернути кошти виникає не у сторони правочину, а в особи, яка вчинила пов`язане з корупцією правопо-рушення.

ОСОБА_1 скористалася визначеним цивільним процесуальним зако-ном правом, забезпеченим ухвалою апеляційного суду від 24 жовтня 2022 року, та подала суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, де зазначає, що вважає неспростованим апеляційною скаргою оскаржуване рішення суду. Мотиви скарги є тотожними викладеним у позовній заяві, які суд першої інс-танції оцінив критично, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Ос-каржуване судове рішення, на думку відповідачки, законне, обгрунтоване, узго-джується з практикою Європейського суду з прав людини, Верховного Суду. Неповідомлення нею про наявність реального конфлікту інтересів на час укла-дення оспорюваного правочину не створює юридичних наслідків для відшкоду-вання шкоди, якщо кошти були отримані на законних підставах. При розгляді справи про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності факт завдання шкоди, її розмір судом не встановлювалися, тому підстав для стягнення з неї шкоди немає. Позивач не оспорює виконання послуг за цивіль-но-правовим договором, який не може бути визнаний незаконним. ОСОБА_1 просить у відзиві залишити в силі оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу - без задоволення.

21 листопада 2022 року перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворон В. М. подав відповідь на відзив ОСОБА_1 , зазна-чивши, що викладені у відзиві доводи є необгрунтованими, такими, що не від-повідають обставинам справи та дослідженим під час судового розгляду до-казам. Прокурор просить задоволити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції, задовольнити позовну заяву керівника Гай-синської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Бершадської місь-кої ради Вінницької області до ОСОБА_1 .

У судове засідання апеляційного суду відповідачка, представник Бер-шадської міської ради Вінницької області повторно не з`явилися. У заяві від 11 листопада 2022 року, яка надійшла у суд апеляційної інстанції поштою 21 лис-топада 2022 року, ОСОБА_1 просила розглянути справу без її участі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні пози-вача будь-яких заяв апеляційному суду не подавала. Ураховуючи, що усі учас-ники справи належним чином, завчасно повідомлені про місце, день та час роз-гляду справи, про що у ній містяться відповідні докази, ураховуючи, що пред-ставник позивача ОСОБА_3 вважає можливим і необхідним розглянути по суті апеляційного оскарження дану справу у цьому повторному засіданні, від-повідно до норм статті 372 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглянути справу у відсутності тих її учасників, котрі не з`явилися у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення по апеляційній скарзі представника прокуратури Міняйло І. М., дослідивши матеріали справи, про-аналізувавши у сукупності наявні у ній докази, перевіривши законність, обґрун-тованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів та вимог апеляцій-ної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає безумовному задоволенню.

Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рі-шення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним ви-могам, воно є необгрунтованим, незаконним, ухваленим усупереч норм матері-ального права, яке регулює виниклі і наявні між сторонами у справі право-відносини.

У справі встановлені та не оспорюються сторонами такі її фактичні, об`єк-тивні обставини. Будучи Війтівським сільським головою з 2010 року, являю-чись суб`єктом, на якого поширюється дія Закону України «Про запобігання корупції», у порушення вимог пунктів першого, другого частини першої статті 28, частини другої статті 35 Закону України «Про запобігання корупції», час-тини першої статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Украї-ні», ОСОБА_1 не вжила заходів щодо недопущення виникнення реального конфлікту інтересів, не пізніше наступного робочого дня ( 07 липня 2020 року ) не повідомила Національне агентство з питань запобігання корупції про наяв-ність у неї реального конфлікту інтересів, обумовленого наявністю сімейних стосунків із ОСОБА_2 , оскільки останній є її чоловіком, та 06 липня 2020 року уклала і підписала від імені Війтівської сільської ради із ОСОБА_2 цивільно-правовий договір № 4. Згідно з пунктом 4.1 цього договору вартість послуг ( робіт ) складає 14169,00 гривень, у тому числі нарахування 3117,18 гривень. Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 22 березня 2021 року у справі № 126/347/21, що набрала законної сили 02 квітня 2021 року, ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні пов`язаних з корупцією адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена частина-ми першою, другою статті 172-7 КУпАП, та накладено на неї стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 3400,00 гривень, стягнуто судовий збір у сумі 454,00 гривень.

Гайсинською окружною прокуратурою під час вивчення рішень судів, ухвалених у справах про адміністративні правопорушення, пов`язані з коруп-цією, установлено порушення інтересів держави, через що у суд заявлений по-зов до ОСОБА_1 про визнання недійсним укладеного нею договору, від-шкодування шкоди, завданої адміністративним правопорушенням, пов`язаним з корупцією.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог керівника Гайсинської окруж-ної прокуратури Вінницької області, суд першої інстанції, виклавши у рішенні, зокрема, окремі норми статті 56 ЦПК України зазначив, що на звернення проку-ратури Бершадська міська рада Гайсинського району 24 червня 2021 року пові-домила про відсутність у неї наміру вживати заходи на захист своїх інтересів у зв`язку з неможливістю сплатити кошти у якості судового збору. За такої обста-вини керівник Гайсинської окружної прокуратури звернувся у суд з даним позовом для забезпечення інтересів держави в особі міської ради та відшко-дування завданої шкоди. Далі у рішенні, з посиланням на норми Закону Украї-ни «Про запобігання корупції», статті 1166 ЦК України, суд зауважив, що під час розгляду справи про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відпо-відальності не встановлювався факт завдання шкоди, її розміру, оскільки це не впливало на кваліфікацію вчинених нею правопорушень. Вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, вчинення нею дій з укладання правочину зі своїм подружжям в умовах реального конфлікту інтересів, на думку суду, беззаперечно не свідчить про незаконність укладеного цивільно-правового договору, ураховуючи, що обумовлені у договорі послуги були виконані та оплачені визначеною у ньому сумою у розмірі 14169, 00 гри-вень. Суд дійшов висновку, що оплата послуг за цивільно-правовим договором не є шкодою, завданою державі. Неповідомлення відповідачкою НАЗК про кон-флікт інтересів не може створювати, за висновком суду, юридичних наслідків у вигляді відшкодування шкоди на підставі частини першої статті 68 Закону України «Про запобігання корупції», оскільки кошти отриманні подружжям ОСОБА_1 на законних підставах. Притягнення відповідачки до адмініс-тративної відповідальності не може бути самостійною підставою для стягнення з неї шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України або відповідно до частини першої статті 68 Закону України «Про запобігання корупції». Окремо суд пер-шої інстанції вказав, що прокурор, звертаючись до суду з даним позовом, не оспорював виконання послуг за укладеним між подружжям ОСОБА_4 дого-вором, цивільно-правовий договір № 4 не є нормативно-правовим актом або рі-шенням у розумінні частини першої статті 67 Закону України «Про запобігання корупції», яке може бути визнано незаконним. На підставі викладе-ного суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, про недоведеність зав-дання шкоди ОСОБА_1 державі, відсутність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та діями ( рішеннями ) відповідачки, відсутність доведення їх протиправності та відмовив у задоволенні позову у повному обсязі.

З такими висновками суду першої інстанції апеляційний суд погодитися не може, оскільки вони є помилковими, такими, що суперечать фактичним обста-винам справи; суд неправильно визначився у правовідносинах, що мають місце у цій справі, надав необ`єктивну оцінку заявленим у суд вимогам, дійшов вис-новків, що не відповідають реальним обставинам, відверто суперечать вимогам, зводять нанівець, нівелюють саму мету антикорупційного законодавства Укра-їни.

Натомість доводи, обгрунтування апеляційної скарги першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворона В. М. стосовно незакон-ності оскаржуваного рішення суду першої інстанції заслуговують на увагу, є такими, що тягнуть скасування рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Апеляційний суд убачає доцільним підкреслити, що законодавством держави установлена низка вимог та процедур, спрямованих на запобігання корупції. Усі ці інструменти становлять комплекс антикорупційних механізмів, які виступають «бар`єрами» на шляху вчинення корупційних правопорушень. Зазначені механізми за змістом є обмеженнями та заборонами певних видів по-ведінки посадових осіб, а за своїм призначенням це - засоби запобігання ко-рупції. Посадовці зобов`язані, їм необхідно такі положення знати досконало, розуміти та суворо дотримуватися їх у своїй повсякденній діяльності. Корупція становить серйозну загрозу верховенству права, підриває основи демократії, ні-велює соціальну справедливість, перешкоджає економічному розвитку та загро-жує належному виконанню державою своїх зобов`язань щодо поваги, захисту, сприяння та виконання прав людини. Тому заявлений прокурором позов до ОСОБА_1 покликаний виправити протиправне становище, що утворилося внаслідок вчинення відповідачкою адміністративних правопорушень, пов`яза-них з корупцією, фактично він є прямим наслідком аби за допомогою створених законом обмежень, заборонної поведінки посадової особи, у даному випадку конкретно відповідачки у справі, забезпечити у належний, послідовний спосіб юридичну визначеність у цивільних правовідносинах.

ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за части-нами першою, другою статті 172-7 КУпАП, а саме за невжиття заходів з недо-пущення виникнення реального конфлікту інтересів та неповідомлення відпо-відного органу про такий конфлікт, а також за прийняття в умовах реального конфлікту інтересів рішення про укладення 06 липня 2020 року договору № 4 від імені Війтівської сільської ради із ОСОБА_2 , вчинення в умовах реального конфлікту інтересів дії, шляхом підписання вказаного договору від імені Війтівської сільської ради. У постанові від 22 березня 2021 року у справі № 126/347/21 суд конкретно встановив зазначені факти стосовно укладення правочину з власним чоловіком ОСОБА_2 . Під час притягнення до адмі-ністративної відповідальності установлено, що ОСОБА_1 порушила норми частин першої, другої статті 28, частини другої статті 35 Закону України «Про запобігання корупції», частини першої статті 59-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», якими вона була зобов`язана не лише повідомляти про виникнення конфлікту інтересів, але, як правильно зазначив прокурор, від-повідно до частини першої статті 28 Закону України «Про запобігання коруп-ції» на неї було покладено ряд зобов`язань щодо запобігання та урегулювання конфлікту інтересів, їй було імперативно заборонено приймати рішення та вчиняти дії в умовах реального конфлікту інтересів.

Посилання суду в оскаржуваному рішенні на ту обставину, що укладений відповідачкою правочин не є нормативно-правовим актом чи рішенням, є безпідставним, оскільки у цій справі за позовом прокурора йдеться про частину другу статті 67 Закону України «Про запобігання корупції», якою прямо перед-бачено, що правочин, укладений внаслідок порушення вимог цього Закону, може бути визнаний недійсним. Крім цього, абсолютно безпідставним є ті мо-тиви оскаржуваного рішення, що позивач не оспорював виконання послуг за оспорюваним правочином, оскільки, по-перше, у матеріалах справи з цього приводу відсутні будь-які належні та допустимі докази, а, по-друге, саме по собі виконання послуг не має жодного правового значення для визнання право-чину недійсним та застосування наслідків такої недійсності, визначених у зако-нодавчому порядку. Не можна також визнати правильним та визначальним той висновок суду першої інстанції, що кошти отримані подружжям ОСОБА_1 на законних підставах, оскільки ці кошти виплачені за умовами визнаного недійсним цивільно-правового договору.

Трактування судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні норм чин-ного законодавства таким чином аби віднайти та підтвердити відсутність пору-шень у діях відповідачки під час укладення в умовах реального конфлікту інте-ресів оспорюваного наразі правочину належить визнати таким підходом суду до ситуації, який не був ані законним, ані справедливим. Висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції, не відповідають фактичним обставинам справи, суд допустив неправильне застосування норм матеріального права, яким вважається неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання у момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою та шос-тою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встанов-лена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути ви-знаний судом недійсним ( оспорюваний правочин ).

У разі укладення спірного договору, який суперечить вимогам Закону України «Про запобігання корупції», що порушує частину першу статті 203 ЦК України, такий договір відповідно до статті 215 цього Кодексу, статті 67 Закону України «Про запобігання корупції» може бути визнаний недійсним. Відповід-ний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 17 червня 2020 року у справі № 911/2825/18.

Неможливо оспорити правильність доводів прокурора про те, що укладен-ня посадовою особою ( ОСОБА_1 ) правочину в умовах реального конф-лікту інтересів апріорі суперечить інтересам держави та суспільства, спрямо-ваним на боротьбу з корупцією та її проявами. Через це цивільно-правовий договір від 06 липня 2020 року № 4 на підставі статті 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним як такий, що суперечить інтересам держави і суспільства.

Нормами Закону України «Про запобігання корупції» визначена можли-вість притягнення особи за порушення вказаного Закону до цивільно-правової відповідальності, визнання правочинів недійсними та відшкодування шкоди. Вимога прокурора про визнання недійсним цивільно-правового договору від 06 липня 2020 року № 4, укладеного між Війтівською сільською радою в особі сільського голови Замкової М. В. та ОСОБА_2 , спрямована на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який вони мали до вчинення пра-вочину, до відсутності договірних відносин, які виникли за існування конфлікту інтересів. Саме з метою виправлення становища, яке склалося внаслідок пору-шення ОСОБА_1 законних заборон, як міру цивільно-правової відпо-відальності прокурором заявлено у суд вимогу про стягнення з винної особи коштів, сплачених за цивільно-правовим договором від 06 липня 2020 року № 4, укладеним в умовах реального конфлікту інтересів.

Задоволення вимог керівника Гайсинської окружної прокуратури Вінниць-кої області у цій цивільній справі відповідатиме положенням Конвенції ООН проти корупції від 31 жовтня 2003 року, яка набрала в Україні чинності 01 січня 2010 року, і відповідно до норм статті 9 Конституції України є частиною націо-нального законодавства України.

Статтями 374, 376 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Нормами статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись нормами статей 141, 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури Гайворона Василя Миколайовича задовольнити.

Рішення Бершадського районного суду Вінницької області від 31 серпня 2022 року скасувати.

Позов керівника Гайсинської окружної прокуратури Гирби Володимира Михайловича в інтересах держави в особі Бершадської міської ради Гайсинсь-кого району Вінницької області до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, відшкодування шкоди, завданої адміністративним право-порушенням, пов`язаним з корупцією, - задовольнити.

Визнати недійсним цивільно-правовий договір від 06 липня 2020 року № 4, укладений між Війтівською сільською радою Бершадського району Вінницької області в особі сільського голови Замкової Марії Василівни та ОСОБА_2 .

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області кошти у сумі 14169,00 гривень, спла-чені по цивільно-правовому договору від 06 липня 2020 року № 4, на користь Вінницької обласної прокуратури судовий збір, сплачений за подання позовної заяви у сумі 4540,00 гривень, за подання апеляційної скарги у розмірі 6810,00 гривень.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський