ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 711/5705/21
Провадження № 22-ц/821/1588/22
Категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Мунтян К.С.

учасники справи:
позивач: Департамент патрульної поліції

представник позивача: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

представник відповідача: адвокат Олійник Сергій Васильович

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Котуха Миколи Володимировича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року (ухваленого під головуванням судді Демчика Р.В. в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси, повний текст рішення суду складено 26 вересня 2022 року) у цивільній справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

09 вересня 2021 року Департамент патрульної поліції звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що наказом ДПП від 23 вересня 2019 року № 746 о/с ОСОБА_2 призначено на посаду командира взводу № 2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції.
17 грудня 2019 року в м. Черкаси по вул. Оборонній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля ДПП «TOYOTA PRIUS» д.н.з НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/129/20 від 10.01.2020 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
У квітні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ДПП про відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 127436 грн. (справа № 712/3924/20)
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/3924/20 від 27 липня 2020 року позовну заяву ОСОБА_3 задоволено повністю.
Постановою Черкаського апеляційного суду по справі № 712/3924/20 від 28.10.2020 року апеляційну скаргу ДПП залишено без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси залишено без змін.
Позивач вказує, що на виконання рішення Соснівського районного суду м. Черкаси по справі № 712/3924/20 від 27 липня 2020 року згідно до платіжного доручення від 23 грудня 2020 року за № 1046 ДПП було здійснено перерахунок коштів у сумі 127436,56 грн. на користь ОСОБА_3 .
Згідно з інформацію щодо проведення безспірного стягнення органами казначейства з рахунку ДПП, кошти у сумі 127436,56 грн. по справі № 712/3924/20 було списано 24 грудня 2020 року.
В зв`язку з вищевикладеним та посилаючись на ст. 1191 ЦК України, ДПП звернулося до суду із відповідним позовом та просило постановити судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на свою користь завдані збитки в порядку регресу у розмірі 127436,56 грн., а також понесені витрати по сплаченому судовому збору.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року в задоволенні позовних вимог Департаменту патрульної поліціїпро відшкодування майнової шкоди в порядку регресу - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції, зокрема, мотивоване тим, що оскільки відповідачем спричинена шкода з необережності, тому в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» відповідач, як працівник поліції несе обмежену матеріальну відповідальність, тому підстави для стягнення з відповідача 127 436 грн. 56 коп. завданої майнової шкоди - відсутні.
Посилаючись на норми ст. 3, 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та ст. 1191 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача в порядку регресу може бути стягнуто не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб. При цьому, таке стягнення регламентоване ст. 8 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» та здійснюється в позасудовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі, поданій 09 листопада 2022 року, представник Департаменту патрульної поліції Котух М.В., вважаючи оскаржуване рішення суду першої інстанції необґрунтованим, постановленим при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, із порушенням норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року та ухвалити нове, яким позовні вимоги Департаменту патрульної поліціїпро відшкодування збитків в порядку регресу задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга, зокрема, мотивована тим, що суд першої інстанції невірно застосував до даних правовідносин норми матеріального права, зокрема Закон України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», оскільки даним законом регламентована матеріальна відповідальність поліцейського за шкоду, спричинену органу, в якому такий поліцейський проходить службу.
Разом з тим, як зазначає скаржник, підставою даного позову є заподіяння відповідачем шкоди третій особі - власнику транспортного засобу, який було пошкоджено внаслідок вчинення відповідачем винних протиправних дій. В цьому разі, чинне законодавство не передбачає обмежень щодо матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду завдану третій особі.
Таким чином, на думку особи, що подала апеляційну скаргу, оскільки Департамент патрульної поліції виконав обов`язок відповідача перед третіми особами щодо відшкодування заподіяної шкоди на підставі норм ЦК України, то останній має право зворотної вимоги щодо такого відшкодування у тому самому обсязі, в якому таке право має особа, безпосередньо якій таку шкоду було завдано, тобто у розмірі фактично виплаченого відшкодування 127 436, 56 грн.

Відзив на апеляційну скаргу

До Черкаського апеляційного суду 28 листопада 2022 року від представника ОСОБА_2 адвоката Олійника С.В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, оскільки вважає його законним та належним чином обґрунтованим.

Фактичні обставини справи, які встановлені судом першої інстанції

Наказом ДПП від 23 вересня 2019 року № 746 о/с ОСОБА_2 призначено на посаду командира взводу № 2 роти № 4 батальйону управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції. Вказане підтверджується послужним списком ОСОБА_4 (а.с. 21)
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.07.2020 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_3 до Департаменту патрульної поліції, треті особи: Приватне акціонерне товариство «Акціонерна страхова компанія «Омега», ОСОБА_2 про відшкодування збитків.
Стягнуто з Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3) на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 127 436,56 грн., судовий збір у розмірі 1 274,37 грн., а всього 128 710,93 грн.
Соснівським районним судом м. Черкаси під час розгляду справи встановлено, що 17.12.2019 року о 10 год. 15 хв. в м. Черкаси по вул. Оборонній, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Тойота Пріус д.н.з. НОМЕР_2 (власник Департамент патрульної поліції), під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу Шкода д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 7-12).
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.01.2020 року по справі № 712/129/20 винним у вищезазначеній ДТП визнано ОСОБА_2 - працівника УПП в Черкаській області ДПП (18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21), яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції. Застосовано до ОСОБА_2 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 340 грн.
Вказана постанова в апеляційному порядку не оскаржувалась та вступила в законну силу 21.01.2020 року.
Зазначеною постановою встановлено, що ОСОБА_2 17.12.2019 року о 10 год. 15 хв., в м. Черкаси по вул. Оборонній, керуючи автомобілем Toйота Пріус д.н.з. НОМЕР_2 (власник Департамент патрульної поліції), не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням, та допустив зіткнення з автомобілем Шкода д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався у зустрічному напрямку, чим порушив п.2.3б, 12.1 ПДР України. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а водій ОСОБА_2 та пасажир ОСОБА_5 , а також водій ОСОБА_3 отримали тілесні ушкодження.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 17.12.2019 року, за участю ОСОБА_2 , автомобіль Шкода, д.н.з. НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до Висновку № 26 Автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості відновлювального ремонту та матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ, «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при ДТП 17.12.2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «SKODA OKTAVIA» д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження останнього під час ДТП, що мало місце 17.12.2019 року складає 227436,56 грн.
Постановою Черкаського апеляційного суду від 28.10.2020 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.07.2020 року залишено без змін (а.с .13-18).
Згідно платіжного доручення від 23 грудня 2020 року за № 1046 на виконання рішення Соснівського районного суду по справі № 712/3924/20 від 27.07.2020 року ДПП було здійснено перерахунок коштів у сумі 127436,56 грн. на користь ОСОБА_3 (а.с .20).
Згідно з повідомленням про безспірне списання коштів з рахунків боржника згідно з меморіальним ордером №1046 від 23 грудня 2022 року, кошти у сумі 127436,56 грн. матеріальної шкоди та 1274,37 грн. судового збору по справі № 712/3924/20 було списано 24 грудня 2020 року на користь ОСОБА_3 (а.с. 19).

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. З рештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника Департаменту патрульної поліції Котуха М.В. підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Суд першої інстанції, дослідивши зібрані у справі докази прийшов до висновку, що відповідач спричинив шкоду з необережності, а тому з нього в порядку регресу може бути стягнуто не більше п`ятнадцяти прожиткових мінімумів, установлених для працездатних осіб, що вбачається із ст. 1191 ЦК та ст.ст. 3, 5 Закону «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі», оскільки відповідач, як працівник поліції, в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» несе обмежену матеріальну відповідальність, а відтак зважаючи на наведене, підстави для стягнення з відповідача 127 436 грн. 56 коп. завданої майнової шкоди - відсутні.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 є працівником УПП в Черкаській області ДПП (18023, м. Черкаси, вул. Лесі Українки, 21), яке є структурним підрозділом Департаменту патрульної поліції та під час виконання своїх службових обов`язків 17 грудня 2019 року вчинив ДТП.
Оскільки ДТП сталася з вини відповідача, а матеріальна шкода була відшкодована потерпілій особі за рахунок Департаменту патрульної поліції, остання звернулася до суду із цим позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 , як з винної особи, заподіяну шкоду у порядку регресу.
Як вбачається з рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 27 липня 2020 року, відшкодування шкоди з Департаменту патрульної поліції відбулось на підставі статті 1172 ЦК України, якою передбачено, що відповідальність за завдану працівником матеріальну та моральну шкоду, несе юридична особа. Право відшкодування такої шкоди у порядку регресу закріплено в цивільному законодавстві.
Відповідно до частини 1статті 17 Закону України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію»(далі Закон №580-VIII) поліцейським є громадянин України, який склав присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з частиною 1 статті 59 зазначеного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону (частина 1статті 19 Закону №580-VIII).
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина 1 статті 1172 ЦК).
Згідно із частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до частини 5 статті 3 Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» особа у разі завдання з її вини шкоди третім особам, яку відшкодовано відповідно до закону військовою частиною, установою, організацією, закладом, відшкодовує військовій частині, установі, організації, закладу завдану шкоду в порядку, передбаченому цим Законом та іншими законами України.
У постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 200/22363/16-а (провадження № 11-720апп18) Велика Палата Верховного Суду дійшла правового висновку про те, що відшкодування шкоди в порядку регресу відбувається в порядку, передбаченому цивільним законодавством України, тобто за правилами цивільного судочинства, що унеможливлює звернення з таким позовом до адміністративного суду.
Отже, правовідносини між сторонами у справі, що переглядається, не стосуються безпосередньо прийняття, проходження чи звільнення з публічної служби, не спрямовані на захист прав свобод та інтересів особи від порушень із боку суб`єкта владних повноважень й не стосуються оскарження дій останнього, а виникли з деліктного зобов`язання внаслідок заподіяння шкоди.
Неправомірність дій особи вже встановлена постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.01.20 року по справі № 712/129/20, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. У зв`язку з цим предметом розгляду у цій справі є лише відшкодування шкоди в порядку регресу, тобто вирішення приватноправових відносин.
З огляду на зазначене, за своїм суб`єктним складом, предметом спору, обраним позивачем способом захисту порушених прав та характером спірних правовідносин спір є приватноправовим і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.
Співробітник поліції, який керує службовим транспортним засобом і вчиняє ДТП, навіть під час виконання ним його службових обов`язків, вчиняє цивільний делікт не під час здійснення адміністративно-владних повноважень, а допускаючи порушення принципу генерального делікту, тобто загальної заборони завдання шкоди особі.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі № 760/15085/18 (провадження № 61-22192св19), від 08 червня 2022 року у справі №559/2801/19 (провадження № 61-10770св21) та від 26 жовтня 2022 року у справі № 452/3423/19 (провадження № 61-14959св21).
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції на зазначене не звернув належної уваги та зробив помилковий висновок, що до даних правовідносин застосовуються положення Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі».
Апеляційний суд констатує, що норми Закону України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» передбачають обмеження матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, завдану органу, в якому такий поліцейський проходить службу.
Разом з тим, чинне законодавство не передбачає обмежень щодо матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, спричинену третій особі, а відтак посилання суду на те, що наявність трудових правовідносин виключає можливість задоволення даної позовної заяви про відшкодування шкоди в порядку регресу, є помилковими та такими, що суперечать наведеним вище висновкам та правовим нормам.
Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про від відшкодування шкоди" з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди.
Підставою даної позовної заяви є заподіяння відповідачем шкоди третій особі - власнику транспортного засобу, який було пошкоджено внаслідок вчинення відповідачем винних протиправних дій. Оскільки Департамент патрульної поліції виконав обов`язок відповідача перед третіми особами щодо відшкодування заподіяної школи на підставі норм ЦК України, Департамент патрульної поліції отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування в тому самому обсязі, в якому таке право має особа, безпосередньо якій таку шкоду було завдано.
Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що відповідач під час вчинення правопорушення проходив службу в поліції, виконував службові обов`язки, згодом був визнаний винним у вчиненні вказаного правопорушення; встановивши, що право зворотної вимоги (регресу) виникло у позивача з 24 грудня 2020 року, тобто з моменту виконання позивачем зобов`язання щодо відшкодування шкоди, - колегія приходить до висновку, що законом не встановлені обмеження щодо відшкодування відповідачем сплачених в рахунок виконання зобов`язання з відшкодування шкоди грошових коштів; відповідач має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 127436,56 грн., тобто у розмірі фактично виплаченого відшкодування.
Таким чином, у порушення статей 263-264, ЦПК України суд на зазначені вище положення закону належної уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції, яке ухвалене при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи та із неправильним застосуванням норм матеріального права, до скасування із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог Департаменту патрульної поліції.
Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Враховуючи, що апеляційний суд зробив висновок про скасування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року, то судові витрати, понесені Департаментом патрульної поліціїза подання позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн. та апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн., необхідно покласти на ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 141, 258, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Департаменту патрульної поліції Котуха Миколи Володимировича - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 вересня 2022 року у справі за позовом Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу скасувати.

Постановити нове рішення, яким позовні вимоги Департаменту патрульної поліції до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди в порядку регресу- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 127 436,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Департаменту патрульної поліції (, місцезнаходження: 03048, м. Київ, вул. Ф. Ернста, 3) судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 2 270,00 грн. та апеляційної скарги в сумі 3405,00 грн., а всього 5 675,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко