Справа № 473/983/22
РІШЕННЯ

іменем України

"13" жовтня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Ірина Миколаївна, Головне Управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку

встановив

11 травня 2022 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №014014 площею 0,0348 га, яка розташована АДРЕСА_1 та призначена для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М., визнання право власності за ОСОБА_1 на 29/50 частки земельної ділянки розташованої АДРЕСА_1 та визнання право власності за ОСОБА_2 на 21/50 частки земельної ділянки розташованої АДРЕСА_1 .

Позивачі вказали, що 20.04.2005 року було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0348 га, що розташована АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М., відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №014014 власником земельної ділянки зазначено попереднього власника ОСОБА_3 .. При зверненні до державного реєстратора з питання проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, державним реєстратором було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки було встановлено, що будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1 перебуває у спільній частковій власності, в разі проведення державної реєстрації будуть порушені права третьої особи.

Посилаючись на викладене позивачі просили позов задовольнити в повному обсязі.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 13 травня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 29 червня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначена до судового розгляду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20 липня 2022 року постановлено ухвалу про витребування доказів.

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилися, від них надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки не повідомила, будь яких заяв на адресу суду не надіслала.

Третя особа Приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук І.М. в судове засідання не з`явилася, від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, вирішення справи залишила на розсуд суду.

Представник третьої особи Головного Управління Держгеокадастру у Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки не повідомив, будь яких заяв на адресу суду не надіслав.

Дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи № 8204/5489 та реєстраційної справи №3165, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 є власницею 29/50 частки вищезазначеного житлового будинку, яку вона набула на підставі договору купівлі-продажу від 30.09.2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Загороднюк Л.К. та зареєстрованого в реєстрі за № 1675.

ОСОБА_2 є власницею 21/50 частки вищезазначеного житлового будинку, яку вона набула на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.06.2018 року, посвідченого державним нотаріусом Арбузинської державної нотаріальної контори Миколаївської області.

На підставі договору купівлі продажу земельної ділянки від 20.04.2005 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального кругу Омельчук І.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1064 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0348 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва У поточному році ОСОБА_1 вирішила зареєструвати право власності на земельну ділянку під даним житловим будинком, проте державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Кришко Є.О. відмовлено у державній реєстрації права власності на земельну ділянку.

Згідно рішення про відмову державного реєстратора про відмову у державній реєстрації права власності на земельну ділянку від 14.02.2022 року № 63436126 заявником для державної реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:006:0001, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , подано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2005 року № 1064 виданий Омельчук І.М. , приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області відповідно до якого заявник набуває право власності на цілу земельну ділянку, але в свою чергу під час державної реєстрації було встановлено, що будинок, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності: 29/50 частки у ОСОБА_1 та 21/50 у ОСОБА_2 . Отже, дані обставини унеможливлюють проведення державної реєстрації, так як будуть порушені права третьої особи.

Дійсно, у відповідності до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.04.2005 року, посвідченого Омельчук І.М., приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстрованого в реєстрі за № 1064, ОСОБА_1 придбала земельну ділянку площею 0,0348 га для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала продавцю ОСОБА_3 на підставі державного Акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 014014, виданого Вознесенською міською Радою Миколаївської області 27 грудня 2004 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 50, кадастровий номер :14:006:0001. На вказаній земельній ділянці розташовано 29/50 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських та побутових будівель та споруджень, що належать ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 30 вересня 2004 року.

Договір купівлі-продажу земельної ділянки посвідчувався 20 квітня 2005 року під час дії Земельного Кодексу України від 25 жовтня 2001 року № 2768-ІІІ у редакції, яка діяла на той час. Відповідно ч.3 ст. 120 "У разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток

осіб у праві власності житлового будинку, будівлі, споруди. Під час посвідчення договору нотаріусом було встановлено, що у попереднього власника ОСОБА_3 , вже

було набуте та зареєстроване право власності на 29/50 частки житлового будинку, яку вона

продала ОСОБА_1 у 2004 році, та набуто та зареєстровано право власності на земельну

ділянку, яку вона продала ОСОБА_1 у 2005 році, та це майно вона продавала одній особі.

Крім того в судовому засіданні були досліджені матеріали інвентарної справи № 8204/5489 та реєстраційної справи №3165, відповідно до яких було встановлено, що загальна площа земельної ділянки, яка була закріплена за житловим будинком, який розташований за адресою АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради від 20.02.1990 року № 47 становила 673 кв.м. Отже попередньому власнику земельної ділянки ОСОБА_3 на підставі Державного акту належала ціла земельна

ділянка площею 0,0348 га та 29/50 частки житлового будинку, які вже на той час були оформлені та пройшли відповідну реєстрацію.

Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до архівних даних за адресою АДРЕСА_1 видавався державний акт на право приватної власності на землю на ім`я ОСОБА_5 , якому належало 29/50 частин житлового будинку АДРЕСА_1 , спадкоємцем після смерті якого була ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину за законом від 06 вересня 2004 року р.№633) відповідно до рішення Вознесенської міської ради Миколаївської області від 17.08.1993 року № 210, зареєстрованого в Книзі записів № 3072 від 15.12.1993 року, земельна ділянка площею 0,0348 га для обслуговування житлового будинку та підсобного господарства.

В свою чергу державний акт на право приватної за адресою АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_6 , якій належало 21/50 часток житлового будинку не видавався.

В подальшому власником 29/50 часток житлового будинку на земельної ділянки площею 0,0348 га за адресою АДРЕСА_1 стала ОСОБА_1 . Власником 21/50 часток житлового будинку стала ОСОБА_2 . Однак оскільки право власності на земельну ділянку, що була надана для обслуговувана 21/50 часток житлового будинку попередніми власниками не оформлювалося та державні акти не видавалися, то у ОСОБА_2 також відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку.

Відповідно до ст. 213 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного Кодексу України (ч. 1 ст. 215 ЦК України), а саме: 1) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; 5)правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. (ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України).

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2 ст. 215 ЦК України).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. З ст. 215 ЦК України).

Відповідно до ст. ст. 15.16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду.

Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно ч. 1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

В судовому засіданні було встановлено, що оскільки оспорюванний Державний акт виданий у відповідності з вимогами закону та жодним чином не порушує прав та законних інтересів інших осіб, не позбавляє можливості оформити іншому співвласнику житлового будинку ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування належних їй 21/50 часток житлового будинку, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним в судовому порядку.

Також відсутні підстави для визнання недійсним договору купівлі продажу земельної ділянки від 20.04.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1064, оскільки вказаний договір був укладений та посвідчений з дотриманням вимог діючого законодавства та не порушує прав та законних інтересів інших осіб.

У відповідності до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 15-16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, якщо він не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу, шляхом визнання права.

Положеннями ст. ст. 8, 24, 41 Конституції України зокрема визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом та є непорушним.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність наданих позивачем доказів, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачами не вірно обраний спосіб захисту прав, та не встановлено, що відновлення порушених прав позивачів можливе лише в судовому порядку.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , треті особи без самостійних вимог Приватний нотаріус Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області Омельчук Ірина Миколаївна, Головне Управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності на земельну ділянку - відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 13 жовтня 2022 року.

Суддя: М.М. Ротар