Провадження № 22-ц/811/694/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Симця В.І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут», на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Оскаржуваною ухвалою відмовлено у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут» про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за спожитий природний газ з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості: з посиланням на те, що « ОСОБА_2 на даний час не являється власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а вказана заборгованість виникла у іншого власника майна, який з 22.02.2019 р. володіє житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 » (а.с. 15).

Згадану ухвалу оскаржив представник заявника.

Апелянт просить оскаржувану ухвалу скасувати і направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права.

Звертає увагу на те, що у відповідності до пункту 10 Договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного 22.01.2019 року, ОСОБА_2 , як власник згаданого будинку і його продавець, брав на себе зобов`язання провести повну оплату комунальних послуг до 23.01.2019 року, однак взятих на себе зобов`язань не виконав, а предметом вимог ТзОВ «Львівгаззбут» є заборгованість, яка виникла за період починаючи з квітня 2016 року, тобто до 22.01.2019 року (дня продажу ОСОБА_2 згаданого будинку) (а.с. 17-21).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвала, яка оскаржується, мотивована тим (зокрема), що «в порядку наказного провадження проводиться розгляд справ щодо яких презюмується відсутність спору» - з посиланням на те, що «за змістом п. 7 ч.1 ст. 162 ЦПК України під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті».

Вищенаведені висновки не відповідають чинному цивільному процесуальному законодавству, оскільки:

-у частині 3 статті 19 ЦПК України, як на умову наказного провадження, міститься посилання не тільки на «відсутність спору», але й на те, що про наявність такого спору «заявнику невідомо». А у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ОСОБА_2 оспорює заборгованість, яка є предметом вимог заявника, і що заявнику відомо про «наявність» такого спору;

-стаття 162 ЦПК України визначає підсудність справ про видачу судового наказу і складається лише з однієї частини;

-положення про те, що «під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті», міститься у пункті 7 частини 1 статті 168 (а не 162) ЦПК України, яка визначає зміст судового наказу і наведене положення процесуального закону за своїм змістом фактично є роз`ясненням боржнику (а не вказівкою на «відсутність спору», як на обов`язкову умову наказного провадження) разом з відомостями про порядок та строки подання заяви про скасування судового наказу (пункт 8 частини 1 статті 168 ЦПК України).

Підстави для відмови у видачі судового наказу наведені у частині 1 статті 165 ЦПК України, однак оскаржувана ухвала не містить посилання на жоден з пунктів, які наведені у згаданій частині, як підстави для відмови у видачі судового наказу.

В той же час, обґрунтовуючи висновки ухвали, що оскаржується, посиланням на те, що « ОСОБА_2 на даний час не являється власником нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , а вказана заборгованість виникла у іншого власника майна, який з 22.02.2019 р. володіє житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 », суд фактично дає оцінку «обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті», що суперечить положенням, які наведені у пункті 7 частини 1 статті 168 ЦПК України.

За вищенаведених обставин відмова суду у видачі судового наказу є передчасною, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369 ч.2, 374 п.6, 379 п.п. 3, 4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаззбут», задовольнити.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 02 лютого 2022 року скасувати і направити справу до згаданого суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 18 квітня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р. П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.