ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2022 року м.Суми

Справа №588/1925/21

Номер провадження 22-ц/816/914/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - адвоката Жовтонецького Віктора Миколайовича

на рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12 липня 2022 року в складі судді Огієнка О.О., ухвалене в м. Тростянець, повний текст якого складено 15 липня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

26 листопада 2021 року в інтересах ОСОБА_1 адвокат Сумцов Є.С. звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про стягнення безпідставно списаних коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 06 травня 2019 року між ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» було укладеного договір кредиту та страхування № Z62.21789.005227661. У лютому 2021 року ОСОБА_1 дізналася про те, що за виконавчим написом від 20 січня 2021 року № 1736, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. з неї, як боржниці, стягується на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість у розмірі 51385 грн 51 коп. За виконавчим провадженням № 64582642 державним виконавцем Тростянецького РВ ДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Конєвим О.М. було звернуто стягнення заборгованості на заробітну плату позивача, яку вона отримувала у відділі освіти Тростянецької міської ради. Фактично із заробітної плати позивача протиправно та безпідставно було стягнуто кошти у сумі 2349 грн 16 коп.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року у справі № 588/883/21 визнано таким, що не підлягає виконанню вказаний виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 51385 грн 51 коп. Також рішенням суду було стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь позивача 2349 грн 16 коп. у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом суму сплаченого судового збору у розмірі 2270 грн 00 коп. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 6000 грн 00 коп.

На підставі виконавчого листа, виданого Тростянецьким районним судом Сумської області за вказаним рішенням суду щодо стягнення з АТ «Ідея Банк» судових витрат та безпідставно стягнутих коштів у загальній сумі 10619 грн 16 коп., старшим державним виконавцем Галицького відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Слободою А.П. 23 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66910169. 06 жовтня 2021 року державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 66910169 на підставі повідомлення банку про сплату боргу позивачу. Кошти були зараховані на рахунок позивача НОМЕР_1 , відкритий у АТ «Ідея Банк».

Оскільки відповідач не запитав згоди позивача на зарахування коштів на виконання рішення суду на вказаний рахунок та не повідомив її належним чином про відповідне зарахування коштів, ОСОБА_1 27 жовтня 2021 року звернулася до відповідача з відповідним зверненням. На вказане звернення відповідачем була надана відповідь з випискою про рух коштів по рахунку позивача, відповідно до якої 11 серпня 2021 року банком було зараховано компенсацію судового збору, професійної правничої допомоги та повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса на виконання рішення суду у загальній сумі 10619 грн 16 коп. 12 серпня 2021 року вказану суму коштів було стягнуто банком на погашення прострочення по кредитному договору № Z62.21789.005227661 від 06 травня 2019 року.

Представник позивача також зазначив, що умовами кредитного договору подібне самовільне списання коштів з рахунку позивача у рахунок погашення кредитної заборгованості не передбачено. У відповіді на звернення позивача банк посилався на п. 9.12. договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, до якого позивач, нібито, приєдналася згідно умов п. 3.4. кредитного договору. Однак вказаний банком договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб позивачем не підписувався. Тому представник позивача вважає, що підстави для такого списання коштів є незаконними, відтак кошти у розмірі 10619 грн 16 коп. були безпідставно списані з рахунку позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача просив стягнути із АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти в сумі 10619 грн 16 коп., а також витрати зі сплати судового збору та витрати на отримання професійної правничої допомоги.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 12 липня 2022 року позов ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 до АТ «Ідея Банк» про стягнення безпідставно списаних коштів задоволений повністю.

Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно списані кошти у розмірі 10619 грн 16 коп.

Стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 кошти на відшкодування судових витрат по оплаті судового збору в розмірі 908 грн 00 коп., а також на відшкодування витрат на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 8000 грн 00 коп.

Вказане рішення суду відповідач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник АТ «Ідея Банк» - адвокат Жовтонецький В.М., не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на незаконність, порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити новее судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі зазначає, що місцевим судом порушено територіальну підсудність розгляду даної справи. Вказує, що жодного ґрунтовного обґрунтування, що на даний предмет спору та на позовні вимоги поширюється законодавство про захист прав споживачів позивачем не надано, а судом першої інстанції під час розгляду справи не встановлено. Стверджує, що справа не відноситься до категорії із захисту прав споживачів, а тому підсудність за вибором позивача виключається, що відповідно до ст. 378 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з переданням справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Вказує, що списання коштів в рахунок погашення наявної у боржника кредитної заборгованості є законною дією АТ «Ідея Банк».

Зазначає, що заява про розподіл судових витрат з додатками не була надіслана позивачем відповідачу завчасно, що відповідно позбавило відповідача подати свої заперечення на таку заяву до початку судового засідання 12 липня 2022 року. Вказує, що стягнення із АТ «Ідея Банк» на користь позивача 3000 грн 00 коп. за вивчення та юридичний аналіз адвокатом чинного законодавства та судової практики, а також 3000 грн 00 коп. за участь представника позивача у судових засіданнях (27 січня 2022 року, 22 лютого 2022 року та 12 липня 2022 року) є необґрунтованим та незаконним.

Відзиву на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 до апеляційного суду не направила.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 06 травня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладеного договір кредиту та страхування № Z62.21789.005227661, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 48532 грн 00 коп. із процентною ставкою 15 % та кінцевою датою повернення коштів 06 травня 2021 року (а.с. 6).

20 січня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 1736 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 51385 грн 51 коп.

Факт укладення зазначеного договору та вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису сторони не оспорюють.

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 03 серпня 2021 року у справі № 588/883/21 було визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М., вчинений 20 січня 2021 року та зареєстрований у реєстрі за № 1736 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості у розмірі 51385 грн 51 коп. Також даним рішенням суду було стягнуто з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 2349 грн 16 коп. у порядку повернення стягнуто за виконавчим написом, суму сплаченого судового збору в розмірі 2270 грн 00 коп. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги в розмірі 6000 грн 00 коп. (а.с. 7-11).

На виконання вказаного рішення суду було видано виконавчий лист та постановою старшого державного виконавця Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львову) Слободи А.П. від 23 вересня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 66910169 (а.с. 13).

06 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львову) Слободою А.П. було винесено постанову про закриття виконавчого провадження про стягнення з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 10619 грн 16 коп. у зв`язку зі сплатою боргу до відкриття виконавчого провадження (а.с. 14).

Згідно повідомлення Галицького ВДВС у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львову) від 26 жовтня 2021 року за № 53309, наданого на адвокатський запит представника позивача адвоката Сумцова Є.С. від 12 жовтня 2021 року на адресу виконавчої служби 04 жовтня 2021 року надійшло повідомлення боржника АТ «Ідея Банк» про те, що рішення суду виконано в повному обсязі до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження № 66910169, підтвердженням чого є належним чином засвідчена копія меморіального ордеру № 4291465 від 11 серпня 2021 року (а.с. 17).

З меморіального ордеру № 4291465 від 11 серпня 2021 року вбачається, що АТ «Ідея Банк» перераховано ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_2 кошти у розмірі 10619 грн 16 коп. У призначенні платежу вказано: «компенсація суд. зб., проф. допом. та поверн. стяг. за вик. нап. нотар на виконання ріш. суду Тростянецького РС Сумської обл. від 03.08.2021 у справі № 588/883/21» (а.с. 20).

Відповідно до повідомлення АТ «Ідея Банк» від 02 листопада 2021 року за № 2021/52180 сплата коштів по меморіальному ордеру № 4291465 від 11 серпня 2021 року була здійснена на поточний рахунок позивачки № НОМЕР_2 , відкритий банком на виконання п. 3.12 договору кредиту та страхування від 06 травня 2019 року за № Z62.21789.005227661, які було списано та зараховано у погашення заборгованості за цим кредитним договором (а.с. 21).

05 жовтня 2021 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду № Z62.21789.005227661/1 до кредитного договору № Z62.21789.005227661 відповідно до умов якої сторони погодили розмір заборгованості за кредитним договором, а також порядок дострокового припинення договору. Зокрема позивач зобов`язалася повернути банку в строк не пізніше 5 банківських днів від дати укладення цієї додаткової угоди частини отриманого у користування кредиту у сумі 28000,00 грн. За умови своєчасного та у повному обсязі виконання позичальником своїх зобов`язань банк здійснює прощення боргу у сумі 22154 грн 73 коп. (а.с. 59-60).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що списання грошових коштів з рахунку позивача проведено банком без відповідних правових підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

На підставі ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Згідно із статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків, обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.

Згідно підпунктів 1, 5 пункту 21.1. статті 21 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» ініціювання переказу проводиться шляхом подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; ініціювання переказу здійснюється шляхом подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні.

Відповідно до пунктів 26.1. та 26.3. статті 26 вказаного Закону платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Договірне списання здійснюється за платіжною вимогою отримувача або за меморіальним ордером, оформленим банком.

За змістом пункту 1.7. Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті від 21.01.2004 № 22, затвердженої постановою Національного банку України від 21.01.2004, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції.

Згідно з пунктом 6.5. Інструкції, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, то право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору банківського рахунку або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті «Призначення платежу» якого зазначає номер, дату договору, яким передбачено можливість застосування договірного списання.

Пунктом 46 Розділу ІІІ Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України передбачено, що меморіальні документи застосовуються банками для здійснення і відображення в обліку операцій банку і його клієнтів за безготівковими розрахунками відповідно до нормативно-правових актів Національного банку.

Відповідно до п. 47 розділу ІІІ цього Положення внутрішньобанківські операції оформляються меморіальними ордерами та іншими документами, що складаються банками відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку і внутрішніх процедур банку.

Оскільки будь - яких розпоряджень на списання коштів позивач не надавала, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що таке списання є неправомірним.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення місцевим судом територіальної підсудності розгляду даної справи та твердження про те, що справа не відноситься до категорії із захисту прав споживачів, а тому підсудність за вибором позивача виключається, що відповідно до ст. 378 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваного рішення суду з переданням справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю, не заслуговують на увагу колегії суддів з огляду на слідуюче.

Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 ст. 27 ЦПК України).

Відповідно до ч. 16 ст. 28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленою статтею 30 цього Кодексу.

Позови про захист прав споживачів можуть пред`являтись за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (ч. 5 ст. 28 ЦПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про захист своїх прав як сторони за договором банківського вкладу, тобто споживача фінансових послуг.

За таких обставин, ОСОБА_1 є споживачем фінансових послуг банку.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивач цілком обґрунтовано скористалася своїм правом на альтернативну підсудність, оскільки правовідносини, що виникли між сторонами є наданням послуг, що підпадає під дію норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Твердження в апеляційній скарзі про те, що списання коштів в рахунок погашення наявної у боржника кредитної заборгованості є законною дією АТ «Ідея Банк», є безпідставними, оскільки умовами кредитного договору самовільне списання коштів з рахунку позивача в рахунок погашення кредитної заборгованості не передбачено, крім того колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав вважати, що АТ «ІДЕЯ БАНК» при укладенні 06 травня 2019 року договору кредиту та страхування № Z62.21789.005227661 із ОСОБА_1 дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Колегія суддів не погоджується і з доводами в апеляційній скарзі щодо необґрунтованості і незаконності стягнення правничої допомоги в сумі 8000 грн.

На думку колегії суддів апеляційного суду, стягнутий місцевим судом з відповідача на користь позивача розмір витрат за надану правничу допомогу в сумі 8000 грн є співмірним із складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг і витраченим адвокатом часом на надання таких послуг, зазначена сума гонорару відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а відтак, місцевий суд обґрунтовано стягнув 8000 грн витрат на правничу допомогу і ця сума відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, зводяться до переоцінки доказів у справі, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Рішення суду першої інстанції відповідає установленим принципам і завданням цивільного судочинства, а також вимогам ЦПК України щодо законності й обґрунтованості.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, встановив дійсні обставини справи, надавши їм оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права, принципу верховенства права та справедливості.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржене судове рішення - без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, 374, 375, 381 - 384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Ідея Банк» - адвоката Жовтонецького Віктора Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 12 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

С. С. Ткачук