Справа № 462/7088/21 Головуючий у 1 інстанції: Румілова Н.М.
Провадження № 22-ц/811/125/22 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м.Львів

Справа № 462/7088/21

Провадження № 22ц/811/125/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.,

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м.Львова, ухвалене у м. Львові 16 грудня 2021 року у складі судді Румілової Н.М., у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , з участю третьої особи: Приватного акціонерного товариства СК «ІНТЕР-ПОЛІС», про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

встановив:

30 вересня 2021 року ОСОБА_3 звернувся з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 1 березня 2019 року, керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив ДТП, шляхом наїзду на пішохода ОСОБА_3 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 85/19 від 25 березня 2019 року він (позивач) отримав тілесні ушкодження. Вказані ушкодження заподіяні тупими предметами, могли утворитися 1 березня 2019 року в момент ДТП та відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Стверджує, що діями відповідача йому (позивачу) заподіяні майнові збитки та моральна шкода. Цивільно-правова відповідальність відповідача забезпечена полісом №АМ 3531817 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В межах завданих йому (позивачу) майнових збитків на суму 38 560 грн. він отримав від страхової компанії страхове відшкодування в розмірі 33 714 грн. Зазначає, що невідшкодованою залишається вартість пошкодженого одягу, який не підлягає відновленню, та мобільного телефону, усього на суму 4 846 грн., яку відповідач в добровільному порядку не відшкодував. Стверджує, що діями відповідача йому також завдана моральна шкода, оскільки йому були завдані тяжкі тілесні ушкодження, була проведена операція та він проходив стаціонарне лікування, яке після завершення потребувало тривалої реабілітації, змінився звичний спосіб життя. Моральну шкоду оцінює у 100 000 грн. Просить позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 65 000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржує представник ОСОБА_4 - ОСОБА_2 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що позивачем не надано суду доказів про заподіяння йому моральної шкоди. Вказує, що відповідачем відшкодовано 5 000 грн. моральної шкоди під час кримінального провадження. Стверджує, що позивач не заперечував проти такої суми відшкодування. Шкода, на яку посилається позивач, також заподіяна і з його ( ОСОБА_3 ) вини, оскільки вироком суду встановлено, що ОСОБА_3 переходив вулицю у невстановленому місці, тобто поза межами пішохідного переходу, внаслідок чого відбулася ДТП. У крові позивача виявлено 1,09% етанолу. Вважає, що позивач своїми діями створив аварійну ситуацію. Відповідач добровільно відшкодував позивачу в рахунок моральної шкоди 5 000 грн., на даний час тимчасово безробітний, має на утриманні доньку ОСОБА_5 , 2011 року народження.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Встановлено, що 1 березня 2019 року, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Nissan Qashqai», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 . Згідно висновку судово-медичної експертизи № 85/19 від 25 березня 2019 року ОСОБА_3 отримав численні тілесні ушкодження, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. У крові ОСОБА_3 виявлено 1,09 % етанолу. Вироком Залізничного районного суду м.Львова від 28 грудня 2020 року ОСОБА_1 призначено покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки та на підставі ст.75,76 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Судом встановлено, що діями ОСОБА_1 спричинена майнова шкода ОСОБА_3 . Вина відповідача доведена вироком суду, тяжкість тілесних ушкоджень потребувала проведення операції, проходження стаціонарного лікування та реабілітаційних дій, що потребує значних коштів.

Цивільно-правова відповідальність позивача, як водія автомобіля була забезпечена Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ 3531817. В межах завданої ОСОБА_3 майнової шкоди, підтвердженої чеками на придбання ліків, він отримав від страхової компанії страхове відшкодування в розмірі 33 714 грн.

Судом першої інстанції вірно відмовлено позивачу у стягненні з відповідача майнової шкоди в розмірі 4 846 грн. за відсутності доказів спричинення такої шкоди та підтвердження цієї вимоги.

При постановленні рішення суд першої інстанції посилається на ст. 23 ЦК України, постанову Пленуму Верховного Суду України у п. 9 Постанови № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», ч. 1 ст. 1167 ЦК України.

Судом встановлено, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, оскільки звичайний спосіб його життя був порушений, що пов`язано із спричиненням йому тяжких тілесних ушкоджень, необхідністю лікування.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 65 000 грн. з урахуванням вже відшкодованої суми у розмірі 5000 грн.

Колегія суддів не може погодитися в повній мірі з висновками суду першої інстанції в частині визначення розміру моральної шкоди з огляду на таке.

На підставі аналізу наявних у справі доказів апеляційний суд прийшов до висновку, що позивач зазнав моральної шкоди внаслідок ДТП, грошовий еквівалент якої підлягає визначенню з врахуванням душевних страждань позивача, порушення його звичайного життєвого ритму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ст.1187 ЦК України).

Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Згідно із постановою Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ч.2 ст.1193 ЦК України якщо груба необережність потерплого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи яка завдала шкоди, - також від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Є встановленим, що потерпілий проявив грубу необережність, оскільки переходив вулицю у невстановленому місці, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Злочин, за вчинення якого засуджено відповідача, вчинений з необережності.

Колегія суддів приходить до висновку, що до настання ДТП призвела, зокрема, груба необережність потерпілого.

Також належить врахувати, що майнова шкода потерпілому відшкодована страховою компанією шляхом виплати страхового відшкодування; відповідач вживав заходи до ліквідації шкідливих наслідків ДТП для потерпілого, зокрема, частково добровільно відшкодував завдану йому шкоду.

Виходячи із встановлених обставин, засад розумності, справедливості та доцільності, колегія суддів прийшла до висновку, що в користь позивача належить стягнути 30 000 грн. моральної шкоди, яка буде достатньою для відшкодування моральної шкоди.

У зв`язку з наведеним, відповдно до ст.376 ЦПК України, оскаржуване рішення належить змінити та зменшити розмір моральної шкоди з 65 000 грн. до 30 000 грн. В решті рішення належить залишити без змін.

Керуючись: ст. 367, п.1,п.2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м.Львова від 16 грудня 2021 року змінити. Зменшити розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 , з 65 000 грн. до 30 000 (тридцяти тисяч) грн.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення його повного тексту безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________Ю.Р. Мікуш ___________________ Р.В. Савуляк