Провадження № 6/761/1252/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинської Оксани Миколаївни про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець ВПВР Департаменту ДВС МЮ України Торбинська О.М. звернулась до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на останнього рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 07.09.2015 р. в справі № 415/4173/14-ц.

Подання, державним виконавцем, мотивовано тим, що на виконанні у ВПВР Департаменту ДВС МЮ України перебуває виконавче провадження № 54236242, відкрите на підставі постанови Лисичанського міського суду Луганської області від 07.09.2015 р. в справі № 415/4173/14-ц. Оскільки боржник не вчиняє жодних дій для виконання цього судового рішення, державний виконавець звернувся до суду з даним поданням.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив, а тому враховуючи встановлені законом строки розгляду даного подання, суд вважає за можливе розглянути його за відсутності державного виконавця на підставі наданих копій матеріалів виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали подання та додані до нього копії матеріалів виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що воно не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з положеннями ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 р. регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Так, п.5 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» передбачено, як підставу для тимчасового обмеження у праві на виїзд з України, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, аналіз перелічених норм законів дає підстави для висновку, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту ухилення боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов`язань за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу ст. 13 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Разом з тим, державний виконавець не надав суду доказів, які б давали підстави вважати, що боржник у виконавчому провадженні, а саме ОСОБА_1 , має намір ухилятись від виконання судового рішення, в тому числі і шляхом залишення території України.

Крім цього, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що постановою державного виконавця при примусовому виконанні судового рішення накладено арешт на майно і кошти боржника, вихід за адресою проживання боржника державним виконавцем не здійснювався, водночас докази надсилання та отримання боржником виклику державного виконавця матеріали подання не містять.

При цьому держаний виконавець у поданні підтверджує, що боржник щомісячно сплачує заборгованість з моменту відкриття виконавчого провадження.

Також боржник має у власності нерухоме майно, на яке можливо б було звернути стягнення, однак з незалежних він нього причин це майно на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, з матеріалів подання та наданих копій матеріалів виконавчого провадження не вбачається, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язань за судовим рішення. При цьому, сам факт невиконання в добровільному порядку судового рішення про стягнення коштів, не може вважатися ухиленням від виконання чи перешкоджанням в його виконанні.

Враховуючи, що державним виконавцем не доведено, що боржник умисно ухиляється від виконання зобов`язання за судовим рішенням, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 13 Загальної декларації прав людини, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст.ст. 259-261, 353-355, 441 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Головному державному виконавцю відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинській Оксані Миколаївні в задоволенні подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя: