ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7401/22 Справа № 428/8817/20 Суддя у 1-й інстанції - Баронін Д.Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

відповідач-Сєвєродонецька міська військово-цивільна адміністрація Сєвєродонецького району Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні,відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу представника позивачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2021 року, ухваленого суддею Бароніним Д.В. у м.Сєвєродонецьк, Луганської області, повний текст судового рішення складено 27 липня 2021 року,

УСТАНОВИВ

У жовтні 2020 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 звернулися до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №1891 від 22.12.2009 в частині надання квартир як службових та в частині зняття з квартирного обліку.

В обґрунтування позову представник позивачів адвокат Петрощук К.В. зазначила, що рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №1891 від 22.12.2009 було вирішено затвердити рішення житлово-побутової комісії Сєвєродонецького управління ГУ МНС України в Луганській області про надання позивачам службових квартир.

На підставі рішення виконавчого комітету було видано ордери на житлові приміщення.

Також, 22.12.2009 було прийнято інше рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №1890, яким було визнано службовими жилими приміщеннями Сєвєродонецького міського управління Головного управління МНС України в Луганській області надані позивачам квартири.

Зазначені квартири перебували на балансі Державної Іпотечної Установи.

В подальшому відповідно до Акту прийому-передачі квартир Державна Іпотечна Установа передала Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи вищевказані квартири.

На підставі іншого Акту прийому-передачі квартир Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи було передано зазначені квартири Головному управлінню МНС України в Луганській області, а вже Головним управлінням МНС України в Луганській області ці квартири були передані Сєвєродонецькому міському управлінню МНС.

Представник позивачів зазначила, що виконавчий комітет Сєвєродонецької міської ради станом на 22.12.2009 ніяким чином не міг передати як службове житло зазначені квартири, оскільки не мав відповідних повноважень на розпоряджання саме цією житловою площею як службовим житлом, а тому рішення Сєвєродонецької міської ради від 22.12.2009 №1891 в частині надання квартир АДРЕСА_1 є незаконним.

Надання громадянам службових приміщень не усуває їх з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень. Законних підстав для виключення позивачів з обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм житлових приміщень, не було, у зв`язку з чим порушено права позивачів.

Враховуючи викладене, позивачі звернулися з даним позовом до суду та просили визнати незаконним рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 22.12.2009 №1891 в частині надання квартир як службових за адресою: АДРЕСА_2 та в частині зняття їх з квартирного обліку, а також відновити їх на квартирному обліку.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Сєвєродонецької міської військово-цивільної адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №1891 від 22.12.2009 в частині надання квартир як службових та зняття з квартирного обліку.

В апеляційній скарзі представник позивачів, адвокат Петрощук К.В., посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванню норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити заявлені позивача позовні вимоги.

При цьому, в апеляційній скарзі представник позивача посилається на викладені у позовній заяві обставини справи, вказує на незаконність судового рішення, посилаючись на те, що позивачі просили визнати незаконним рішення виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради від 22 грудня 2009 року №1891 в частині надання позивачам квартир, як службових та позовна заява не містить прохання позбавити позивачів їх права на житло, а навпаки позивачі просять визнати незаконним надання квартир як службових. Вказує, що виконавчий комітет станом на 22 грудня 2009 року ніяким чином не міг передати, як службове житло, зазначені 9 квартир, оскільки не мав відповідних повноважень на розпорядження цією житловою площею як службовим житлом, а тому оскаржуване позивачами рішення №1891 є незаконним.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

07.11.2022 року електронну адресу суду апеляційної інстанції від представника ОСОБА_8 надійшла заява про проведення всіх судових засідань у даній цивільній справі за відсутності представника відповідача, просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2021 року без змін.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку представника позивачів ОСОБА_6 в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивачів не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно копії Акту прийому-передачі квартир АДРЕСА_3 від 09.12.2009 Державна Іпотечна Установа на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 №832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов», Розпорядження КМУ від 03.09.2009 №1047-р «Про придбання квартир для забезпечення житлом громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов» та Розпорядження КМУ від 02.12.2009 №477-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою, у м. Сєвєродонецьку» передала Міністерству України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи 9 (дев`ять) квартир, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , квартири № 21, 25, 55, 58, 19, 51, 23, 53, 27.

Відповідно до копії Акту прийому-передачі квартир АДРЕСА_4 від 25.12.2009 Міністерством України з питань надзвичайних ситуацій та у справах захисту населення від наслідків Чорнобильської катастрофи було передано квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , квартири №21, 25, 55, 58, 19, 51, 23, 53, 27, Головному управлінню МНС України в Луганській області.

З копії Акту прийому-передачі квартир АДРЕСА_5 від 04.03.2010 вбачається, що Головне управління МНС України в Луганській області передало квартири, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , квартири № 21, 25, 55, 58, 19, 51, 23, 53, 27, Сєвєродонецькому міському управлінню Головного управління МНС України в Луганській області.

Згідно копії виписки з Протоколу №1 від 11.11.2009 засідання житлово-побутової комісії Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області було прийнято рішення надати службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_6 заступнику начальника 25-ї самостійної державної пожежної частини Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області майору служби цивільного захисту ОСОБА_3 складом сім`ї чотири особи.

Відповідно до копії витягу з Протоколу №2 від 12.11.2009 засідання житлово-побутової комісії 1-го загону державної пожежної охорони Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області було прийнято рішення виділити командиру відділення 11-ї державної частини 1-го загону державної пожежної охорони старшому прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_4 службову 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_7 .

Згідно з копії виписки з Протоколу № 1 від 11.11.2009 засідання житлово-побутової комісії Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області було прийнято рішення надати службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_8 командиру відділення 25-ї самостійної державної пожежної частини Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_9 складом сім`ї чотири особи.

Відповідно до копії витягу з Протоколу №2 від 12.11.2009 засідання житлово-побутової комісії 1-го загону державної пожежної охорони Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області було прийнято рішення виділити командиру відділення 7-ї державної частини 1-го загону державної пожежної охорони старшому прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_2 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_9 .

Згідно з копією виписки з Протоколу №1 від 11.11.2009 засідання житлово-побутової комісії Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області було прийнято рішення про надання службової трикімнатної квартири АДРЕСА_10 командиру відділення 25-ї самостійної державної пожежної частини Сєвєродонецького міського управління ГУ МНС України в Луганській області прапорщику служби цивільного захисту ОСОБА_5 , складом сім`ї три особи.

Рішенням виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради №1891 від 22.12.2009 затверджене рішення житлово-побутової комісії Сєвєродонецького міського правління ГУ МНС України в Луганській області про надання службових квартир, зокрема:

- трикімнатної №25 жилою площею 63,6 кв.м восьмий поверх командиру відділення11-ї державної пожежної частини першого загону державної пожежної охорони ОСОБА_4 . Склад сім`ї чотири особи: він, дружина ОСОБА_10 , дочка ОСОБА_11 , син ОСОБА_12 . З квартирного обліку зняти.

- трикімнатної №55 жилою площею 58,9 кв.м восьмий поверх командиру відділення 7-ї державної пожежної частини першого загону державної пожежної охорони ОСОБА_2 . Склад сім`ї три особи: він, дружина ОСОБА_13 , дочка ОСОБА_14 . З квартирного обліку зняти.

- трикімнатної №58 жилою площею 59,2 кв.м восьмий поверх командиру відділення 25-ї самостійної державної пожежної частини ОСОБА_5 . Склад сім`ї три особи: він, дружина ОСОБА_15 , дочка ОСОБА_16 . З квартирного обліку зняти.

- трикімнатної №19 жилою площею 79,1 кв.м шостий поверх заступнику начальника 25-ї самостійної державної пожежної частини ОСОБА_3 . Склад сім`ї чотири особи: він, дружина ОСОБА_17 , дочка ОСОБА_18 , син ОСОБА_19 . З квартирного обліку зняти.

- трикімнатної №51 жилою площею 59,3 кв.м сьомий поверх командиру відділення 25-ї самостійної державної пожежної частини ОСОБА_1 . Склад сім`ї п`ять осіб: він, дружина ОСОБА_20 , дочка ОСОБА_21 , онука ОСОБА_22 , дочка ОСОБА_23 . З квартирного обліку зняти.

Відділ з обліку та розподілу житлової площі зобов`язано оформити та видати ордери на вищевказану жилу площу.

Відповідно до копії ордеру на житлове приміщення №13 серії Н, виданого 26.12.2009 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_5 з сім`єю з трьох осіб надано право на заняття житлового приміщення в ізольованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_11 .

Згідно з копією ордеру на житлове приміщення №5 серії Н, виданого 26.12.2009 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_2 з сім`єю з трьох осіб надано право на заняття житлового приміщення в ізольованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_12 .

Відповідно до копії ордеру на житлове приміщення №6 серія Н, виданого 26.12.2009 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_4 з сім`єю з чотирьох осіб надано право на заняття житлового приміщення в ізольованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_13 .

Згідно з копією ордеру на житлове приміщення №11 серії Н, виданого 26.12.2009 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_1 з сім`єю з п`яти осіб надано право на заняття житлового приміщення в ізольованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_14 .

Відповідно до копії ордеру на житлове приміщення №12 серія Н, виданого 26.12.2009 виконавчим комітетом Сєвєродонецької міської ради, ОСОБА_3 з сім`єю з чотирьох осіб надано право на заняття житлового приміщення в ізольованій квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_15 .

Відповідно до Акту передачі квартир (без номеру та дати) комісією, утвореною відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №855 від 27.07.2011 «Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою» та наказу Міністерства надзвичайних ситуацій України №1105 від 19.10.2011 та №1238 від 25.11.2011, було складено акт про те, що квартири за адресою: АДРЕСА_2 , у кількості 9 штук, які належать на праві власності державі та знаходяться у господарському віданні Державної іпотечної установи та були передачі МНС згідно з актом прийому-передачі квартир від 09.12.2009 №361 безоплатно передаються в управління Міністерству надзвичайних ситуацій України.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачам в задоволенні їх позовних вимог, виходив з того, що останніми невірно обрано спосіб захисту порушеного права, що спосіб захисту, який обрали позивачі, є неефективним, спрямованим на захист того права, існування якого та порушення якого не доведені.

У рішенні суд першої інстанції зазначив, що зміст позовних вимог зводиться до визнання незаконним того рішення, згідно із яким позивачі отримали в користування службові квартири, тобто, позивачі фактично просять визнати незаконним надання їм службового житла і бажають знову відновитися на квартирному обліку, однак такий спосіб «захисту» прав позивачів суперечить ч.1 ст.2 ЦПК України, оскільки він не призведе до реального захисту прав позивачів. Внаслідок реалізації вказаного способу захисту позивачі будуть позбавлені однієї з основних правових підстав для проживання у своєму житлі та будуть знову відновлені на квартирному обліку в якості осіб, які потребують поліпшення житлових умов. Таким чином, правове становище позивачів погіршиться в разі задоволення їх вимог.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами представника позивачів ОСОБА_6 , викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 47 Конституції України визначає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 31 ЖК УРСР визначено, що громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Положеннями статті 34 ЖК УРСР визначено підстави для визнання громадян потребуючими поліпшення житлових умов. Потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни: забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; які проживають у гуртожитках.

Громадяни визнаються потребуючими поліпшення житлових умов і з інших підстав, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.

Громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до норм ст.36 ЖК УРСР облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно з ч.1 ст.39 ЖК УРСР громадяни беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов за місцем проживання - виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів за участю громадської комісії з житлових питань, створюваної при виконавчому комітеті.

Статтею 43 ЖК УРСР визначено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. З числа громадян, взятих на облік потребуючих поліпшення житлових умов, складаються списки осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

Статтею 40 ЖК УРСР передбачено, що громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання житлового приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другої цієї статті.

Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках: поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення; одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку; виїзду на постійне місце проживання до іншого населеного пункту; припинення трудових відносин з підприємством, установою, організацією особи, яка перебуває на обліку за місцем роботи, крім випадків, передбачених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР; засудження до позбавлення волі на строк понад шість місяців, заслання або вислання; подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.

Зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік.

Про зняття з обліку потребуючих поліпшення житлових умов громадяни повідомляються у письмовій формі з зазначенням підстав зняття з обліку.

Згідно п.9 ч.1 ст.15 ЖК УРСР виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад народних депутатів у межах і в порядку, встановлених законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР, на території району, міста, району в місті приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових.

Стаття 118 ЖК УРСР визначає, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до статті 124 вищевказаного Кодексу, робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Стаття 125 ЖК УРСР визначає перелік осіб, які не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення. До цієї категорії відносяться особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.

Згідно зі ст. 60 ЖК УРСР правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень затверджуються Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.

Пунктами 1, 2 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській СРСР, затверджених Постановою Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 11 грудня 1984 року №470 (далі Правила), передбачено, що ці правила регулюють облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм у безстрокове користування жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду, призначених для постійного проживання. Жилі приміщення надаються громадянам, які потребують поліпшення житлових умов, постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.

Згідно із п.15 Правил на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.

Умова про реєстрацію місця проживання, передбачена в абзаці першому цього пункту, не поширюється на громадян, тимчасово відсутніх у даному населеному пункті, якщо за ними за законом зберігається жиле приміщення.

Згідно п.28 Правил, зняття з квартирного обліку та виключення із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, провадиться органами, які винесли або затвердили рішення про взяття громадянина на облік (включення до вказаного списку). При розгляді цих питань на засідання відповідних органів запрошуються заінтересовані особи. Про зняття з обліку (виключення із списку) громадяни у 15-денний строк повідомляються у письмовій формі з указанням підстав зняття з обліку (виключення із списку).

Відповідно до п.27 Правил громадяни виключаються із списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень, якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили вказане право.

Пунктом 26 Правил визначено, що громадяни перебувають на квартирному обліку до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених у цьому пункті.

Громадяни знімаються з квартирного обліку у випадку, зокрема, поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.1 ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З пояснень представника позивачів суд першої інстанції встановив, що дійсною метою подання позову є позбавлення квартир, в яких проживають позивачі, статусу службових та наступна їх приватизація.

При цьому, суд у рішенні зазначив, що позивачами не надано доказів того, що останні мають право на приватизацію житла та мають будь-які фактично існуючі незаконні перешкоди у реалізації цього права.

Окрім того, з пояснень представника позивачів суд встановив, що всі позивачі мають інше житло, яке належить їм на праві приватної власності, при цьому представник позивачів не надала пояснень суду на якій підставі позивачі розраховують знову отримати в користування ті самі спірні квартири після позбавлення цих квартир статусу службових та після відновлення позивачів на квартирному обліку.

Доводи позивачів про те, що останніх незаконно було знято з квартирного обліку після надання їм службових квартир, були предметом розгляду судом першої інстанції та як правильно зазначив суд пункт 1 статті 40 ЖК УРСР та пункт 26 Правил розповсюджується, в тому числі, на ті випадки, коли громадяни отримують службове житло за місцем свого проживання і в такому випадку орган, який виніс або затвердив рішення про взяття громадянина на облік (в даному випадку Сєвєродонецька міська рада), знімає громадянина з квартирного обліку.

Доводи представника позивачів на можливе виселення позивачів із службового житла внаслідок виходу їх на пенсію також були предметом розгляду судом першої інстанції, ці доводи суд визнав неспроможними, оскільки до суду не було надано доказів намагань будь-якого органу чи установи виселити позивачів із службового житла. Крім того, суд зазначив, що згідно положень статті 125 ЖК УРСР особи, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років не можуть бути виселені без надання іншого жилого приміщення.

Доводи сторони позивачів про відсутність у виконавчого комітету Сєвєродонецької міської ради повноважень на включення жилих приміщень до числа службових повністю спростовуються змістом п.9 ч.1 ст.15 ЖК УРСРЄ де зазначено, що Виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад у межах і в порядку, встановлених цим Кодексом та іншими актами законодавства України, на території району, міста, району в місті приймають рішення про включення жилих приміщень до числа службових (стаття 118), затверджують рішення загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених про включення жилих приміщень у будинках колгоспів до числа службових і перелік категорій робітників, яким можуть надаватися такі приміщення (стаття 120).

Апеляційна скарга представника позивачів ОСОБА_6 не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні обставин справи судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 адвоката Петрощук Катерини Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 27 липня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 13 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: