Справа № 466/9300/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/811/1500/22 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Савуляка Р.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Приколота Т.І.,

секретаря: Салати Т.І., без участі сторін,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року у справі за заявою приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату судового наказу по справі №466/9300/14-ц за заявою публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію,-

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року у задоволенні заяви приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату судового наказу по справі №466/9300/14-ц за заявою публічного акціонерного товариства «Львівобленерго» про видачу судового наказу про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості за спожиту електричну енергію відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило приватне акціонерне товариство «Львівобленерго».

В апеляційній скарзі посилається на те, що з мотивувальної частини оскаржуваної ухвали вбачається, що суд першої інстанції прийняв до уваги лише лист з відділу ДВС від 19 серпня 2019 р., а всі інші дії стягувана та відділу ДВС у період з вересня 2019 року до грудня 2021 року районним судом залишені без уваги.

Вказує, що висновок суду про несумлінні дії стягувана є безпідставним, оскільки представник стягувача неодноразово звертався з клопотаннями до відділу ДВС. Крім цього, не зовсім зрозумілим є висновок суду про відсутність вчинення стягувачем дій щодо виконання судового наказу.

Також зазначає, що інша частина описово-мотивувальної частини оскаржуваної ухвали містить системно-логічний аналіз деяких норм чинного законодавства та судової практики щодо виконання судових рішень, але без належного обґрунтування та прив`язки до цієї конкретної справи.

Просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву ПАТ «Львівобленерго» задовольнити.

06 жовтня 2021 року ПАТ «Львівобленерго» звернулось до суду із заявою. В якій просили проводити розгляд справи без участі представника ПАТ «Львівобленерго» за наявними у матеріалах справи документами.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 06 жовтня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 28 жовтня 2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ПАТ «Львівобленерго» неодноразово пред`являло судовий наказ № 466/9300/14-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Львова, до виконання, після чого державний виконавець відкривав виконавче провадження, а в подальшому, здійснивши ряд виконавчих дій, своєю постановою повертав виконавчий документ стягувачу без виконання у зв`язку з неможливістю виконати рішення суду, оскільки у боржника не виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення в межах суми боргу.

Таке повернення мало місце, зокрема, у 2016 році та 19 червня 2018 року, чим, у відповідності до пункту 1 частини першої, частин другої, третьої статті 23 Закону № 606-XIV, частин четвертій, п`ятій статті 12 Закону № 1404-VIII строк пред`явлення виконавчого документа до виконання переривався, тобто поновлювався.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч. 2 ст. 433 ЦПК України).

Зі змісту 21 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення рішення суду) вбачається, що на момент видачі виконавчого листа стягувачеві такі виконавчі документи могли бути пред`явлені до виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення рішення) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються:

1) пред`явленням виконавчого документа до виконання;

2) частковим виконанням рішення боржником;

3) наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

На підставі ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Як вбачається із матеріалів справи, виконавчий лист №466/9300/14-ц, виданий Шевченківським районним судом м. Львова 29 грудня 2014 року, був повернутий стягувачу 19 червня 2018 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області.

У серпні 2019 року Шевченківський відділ державної виконавчої служби міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області на клопотання ПАТ «Львівобленерго» повідомив стягувача про винесення вищевказаної постанови від 19 червня 2019 року, що зазначено у листі №В-14/87915 від 19 серпня 2019 року.

Із заявою представник стягувача звернувся до суду лише 17 грудня 2021 року, тобто після закінчення строку пред`явлення виконавчого листа №466/9300/14-ц до виконання. За таких обставин відсутні підстави для видачі дубліката виконавчого листа №466/9300/14-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що ПрАТ «Львівобленерго» не надано будь-яких належних та допустимих доказів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях неодноразово порушував питання про те, що суд не може безпідставно поновлювати процесуальні строки.

Так, у рішенні ЄСПЛ «Устименко проти України» Судом було наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд (ст. 6 Конвенції ООН «Про захист прав людини та основоположних свобод»).

У правових висновках щодо застосування норм права, викладених у пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зазначено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Разом з тим, сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі Олександр Шевченко проти України ).

Сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Безпідставне та необґрунтоване поновлення строків порушує законні права та інтереси сторін і суперечить принципу (правової визначеності) права на справедливий суд, що закріплене в ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та згідно зі статтею 9 Конституції України є частиною національного законодавства України (п. 53 рішення Європейського суду з прав людини від 29 жовтня 2015 року в справі Устименко проти України , заява № 32053/13 ).

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин пропуску пред`явлення виконавчого документа. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ПрАТ «Львівобленерго» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу дублікату судового наказу по справі №466/9300/14-ц.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для їх задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч. 1 ст.374 ст.ст.375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 18 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 28 жовтня 2022 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Приколота Т.І.