РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Геєць Ю.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про скасування наказу про відсторонення від роботи, -

ВСТАНОВИВ:

До Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про скасування наказу про відсторонення від роботи.

В позовній заяві позивач просить визнати незаконним та скасувати наказ Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» № 252-к від 08.12.2021 про відсторонення від роботи ОСОБА_1 , зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржуваний наказ є незаконним суперечить вимогам ст. 46 КЗпП України, тому відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України наявні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вважає, що відповідач, відсторонивши її від роботи без збереження заробітної плати, на час відсутності щеплення проти COVID-19, фактично, поклав на неї обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові, оскільки вакцинація від COVID-19 не включена до календаря щеплень, як обов`язкова. Тим самим залишивши без заробітку.

Ухвалою суду від 30.12.2021 року прийнято до розгляду позовну заяву, визначено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги та просить відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що керівник Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх працівників установи, з урахуванням вимог ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення позивача.

Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом в.о. генерального директора Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» № 252-к від 08.12.2021 ОСОБА_2 , ОСОБА_1 лікаря гігієни дітей та підлітків відділення епідеміологічного нагляду (спостереження) та профілактики неінфекційних захворювань відокремленого підрозділу «Запорізький відділ державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», відсторонено від роботи із 09.12.2021 на час відсутності щеплення проти COVID-19 без збереження заробітної плати.

Міністерство охорони здоров`я України наказом від 04.10.2021 №2153 зареєстрованим в Мінюсті 07.10.2021 за номером №1306/36928, затвердило перелік організацій працівники яких підлягають обов`язковій вакцинації проти COVID-19.

Згідно з наказом на період дії карантину, встановленого КМУ, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади.

Відповідно до статуту Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» затвердженого наказом МОЗ України від 02.06.21р № 1103 Державна установа «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» є державною бюджетною неприбутковою установою, органом управління якої є Міністерство охорони здоров`я України. Відповідно до наказу МОЗ відповідачем було складено лист-повідомлення № 05.02.02-28/4285 від 17.11.2021 року про необхідність надання підтвердження щеплення проти COVID-19 або висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації та можливе відсторонення від роботи працівника. Із змістом зазначеного листа позивач ознайомлена, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

Працівники, які мають абсолютні протипоказання до проведення щеплень, відповідно до переліку медичних закладів та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом МОЗ України від 16.09.2011 №595 не підлягатимуть обов`язковій вакцинації. Такі працівники повинні надати відповідну довідку медичного закладу.

Позивачка є працівником державної бюджетної неприбутковою установи та підлягає обов`язковій вакцинації проти COVID-19. За відсутності у позивачки протипоказань до вакцинації, роботодавець був зобов`язаний відсторони її від роботи без збереження заробітної плати, що відповідає вимогам наказу.

Вимоги в частині зобов`язання виплатити заробітну плату за час незаконного відсторонення від роботи задоволенню не підлягають, як похідні від законності оспорюваного наказу.

У пунктах а, б статті 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян, зокрема, піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Відповідно до ч.1 ст.46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмова або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших, передбачених законодавством випадків, належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Згідно статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04.10.2021 №2153. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають, у тому числі, працівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління центральних органів виконавчої влади.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08.11.2021, керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств, установ та організацій визначено забезпечити:

- контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153;

- відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена Переліком №2153 та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, відповідно до ст.46 КЗпП України, ч.2 ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та ч.3 ст.5 закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я, а також

- взяти до відома, що на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч.1 ст.94 КЗпП України, ч.1 ст.1 Закону України «Про оплату праці» та ч.3 ст.5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються; строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

З огляду на викладені норми матеріального права, суд дійшов висновку, що керівник Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України», на якого покладено обов`язок забезпечення безпеки усіх працівників установи, з урахуванням вимог ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», правомірно прийняв рішення про тимчасове відсторонення ОСОБА_1 від роботи на час відсутності щеплення без збереження заробітної плати.

Доводи позовної заяви, що оскаржуваний наказ суперечить вимогам ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», ст.46 КЗпП України зводяться до довільного тлумачення наведених норм закону на власну користь.

Враховуючи, що позивачка не надала роботодавцю довідки/медичного висновку про наявність у неї протипоказів до вакцинації, що могло б стати підставою для її не відсторонення, роботодавець був зобов`язаний відсторонити її від роботи без збереження заробітної плати, що відповідає вимогам наказу.

При цьому, як убачається із доводів позовної заяви, позивачка не мала наміру проходити вакцинацію, вважаючи положення наказу МОЗ від 04.10.2021 незаконними, такими, що суперечать Конституції України та нормам міжнародного права.

Разом із цим протипоказання до вакцинації може встановлювати сімейний або лікуючий лікар та надати відповідний висновок про тимчасове чи постійне протипоказання або про відтермінування через COVID-19. У матеріалах справи відсутні докази про те, що позивачка має такий стан здоров`я, що є перешкодою для вакцинування.

При цьому, суд приймає до уваги рішення Європейського суду з прав людини «Соломахін проти України» від 15.03.2012 (заява №24429/03), де сформовано висновок, що обов`язкове щеплення як примусовий медичний захід є втручанням у гарантоване пунктом 1 статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя особи, що включає фізичну та психологічну недоторканність особи. Порушення фізичної недоторканності заявника можна вважати виправданим для дотримання цілей охорони здоров`я населення та необхідності контролювати поширення інфекційного захворювання.

У рішенні від 08.04.2021 у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки (заява №47621/13) ЄСПЛ зазначив, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, при чому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним, заданих обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії.

Враховуючи законодавче врегулювання на національному рівні питання відсторонення працівників у зв`язку із відсутністю у них щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, вимога про обов`язкову вакцинацію працівників окремих професій, проти особливо небезпечних хвороб з огляду на потребу охорони громадського здоров`я, особливо здоров`я дітей, є виправданою та також, що не порушує ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на повагу до приватного життя особи.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Державної установи «Запорізький обласний центр контролю та профілактики хвороб Міністерства охорони здоров`я України» про скасування наказу про відсторонення від роботи - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу

Суддя Ю.В. Геєць