Справа № 445/1549/21 Головуючий у 1 інстанції: Сивак В.М.
Провадження № 22-ц/811/2193/22 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яка підписана представником Гулька Наталією Орестівною, на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2022 року (повний текст рішення складено 01 серпня 2022 року), у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

в липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі ПАТ «НАСК «Оранта») про стягнення страхового відшкодування в розмірі 40 989 грн 68 коп., витрат: на проведення автотоварознавчої експертизи - в розмірі 3 000,00 грн та на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн.

Позов обґрунтовував тим, що 01 березня 2021 року на 63 км а/д Львів-Тернопіль, неподалік м. Золочева відбулася ДТП за участі автомобіля «HYNDAI accent», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_1 , та автомобіля «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 . Цивільно - правова відповідальність власника автомобіля «Volkswagen CT35», д.н.з. НОМЕР_2 , застрахована у ПАТ "НАСК «Оранта». Автомобілем «Volkswagen LT35», в момент настання ДТП керував ОСОБА_3 . 01 березня 2021 року учасниками ДТП було спільно складено повідомлення про ДТП до ПАТ «НАСК «Оранта», в якому ОСОБА_3 - водій автомобіля «Volkswagen LT35» повністю визнав свою вину у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди автомобілю «HYNDAI accent». 02 березня 2021 року позивач подав заяву про страхове відшкодування до відповідача. 11 березня 2021 року представником відповідача було оглянуто пошкоджений автомобіль позивача із зазначенням усіх наявних ушкоджень. 29 березня 2021 року відповідачем надано відповідь про відмову у виплаті страхового відшкодування позивачу. Така мотивована тим, що за результатами вивчення матеріалів справи було встановлено, що отримані пошкодження обох автомобілів не відповідають одне одному і не могли утворитись при заявлених учасниками пригоди обставинах. Тому ПАТ «НАСК «Оранта» не має правових підстав для виплати страхового відшкодування за пошкодження автомобіля, належного позивачу. При цьому, відмова відповідача ґрунтується на листі судового експерта Скорохода К.М. від 25 березня 2021 року, згідно якої пояснення водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосовно обставин ДТП не відповідають можливості утворення пошкоджень обох автомобілів та вказаним водіями обставин. Отримавши відмову відповідача у виплаті страхового відшкодування, позивачем замовлено судову автотоварознавчу експертизу, згідно якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «HYNDAI accent» становить 40 989 грн 68 коп. Позивач вказував, що відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування не ґрунтується на жодній із підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чим порушує право позивача на виплату страхового відшкодування.

Рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 39 989 грн 68 коп.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_1 витрати на проведення автотоварознавчої експертизи в розмірі 3 000,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 8 000,00 грн, та судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 886 грн 84 коп.

Не погоджуючись з даним рішенням, представник ПАТ «НАСК «Оранта» - Гулька Наталія Орестівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Золочівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2022 року, постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі зазначає, що до ПАТ «НАСК «Оранта» звернулись з повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу «Volkswagen LT35», д.р.н. НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 01 березня 2021 року, за участю забезпеченого транспортного засобу «HYNDAI accent» д.р.н. НОМЕР_1 (Поліс обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності від 28 вересня 2020 року № АР 8727672). Дорожньо-транспортна пригода була зафіксована учасниками шляхом складення Повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротоколу). Порядок заповнення Повідомлення чітко регламентований пунктом 7 Інструкції щодо заповнення повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду. Страховик має можливість здійснити розподілення цивільно - правової відповідальності між учасниками ДТП, що було оформлено європротоколом, виключно за умов надання учасниками пошкоджених транспортних засобів на огляд для здійснення фіксації видимих пошкоджень на обох транспортних засобах. Дана обставина Золочівським районним судом Львівської області не врахована, хоча НАСК «Оранта» наголошували про це в письмових поясненнях, що містяться в матеріалах оскаржуваної судової справи. В ході вивчення матеріалів справи, було встановлено, що отримані пошкодження обох автомобілів не відповідають одне одному і не могли утворитися при заявлених обставинах учасниками пригоди. Опція розподілення вини у дорожньо-транспортній пригоді оформлені шляхом укладення Європротоколу складеного учасниками без фіксуванням уповноваженими представниками поліції є важливою, адже унеможливлює шахрайські дії учасників дорожньо-транспортної пригоди.

Звертає увагу й на те, що судом при постановленні оскаржуваного рішення не взято до уваги Висновок експертного дослідження № 207/21 за результатами інженерно-технічного дослідження обставин ДТП і механізму утворення пошкоджень автомобілів «Volkswagen LT35», д.р.н. НОМЕР_2 та «HYNDAI accent» д.р.н. НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року, складений судовим експертом Скороход К.М. Відповідно до вказаного Висновку характер і механізм утворення пошкоджень автомобіля «HYNDAI accent» д.р.н. НОМЕР_1 не відповідає свідченням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини події, викладені в їх повідомленнях ПАТ «НАСК «Оранта» про дорожньо - транспортну пригоду. Щодо долученого позивачем висновку експерта № 86 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи, згідно договору № 03 від 03 червня 2021 року зазначає, що це автотоварознавча експертиза, завданням якої не було визначення механізму утворення пошкоджень на автомобілі «HYNDAI accent» д.р.н. НОМЕР_1 , що не відповідають заявленій ДТП і є підставою відмови у виплаті страхового відшкодування. А відтак, такий жодним чином не спростовує Висновок експертного дослідження № 207/21 від 20 вересня 2021 року

У вересні 2022 року від представника позивача - адвоката Манукян Марти Андріївни надійшов відзив на апеляційну скаргу. Такий мотивовано законністю та обґрунтованістю рішення суду першої інстанції та безпідставністю доводів апеляційної скарги. У зв`язку з чим, просить апеляційну скаргу ПАТ «НАСК «Оранта» на рішення Золочівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2022 року, залишити без задоволення, а оскаржуване рішення, без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено, що 01 березня 2021 року о 11 год. 45 хв. на а/д Львів-Тернопіль на 63 км сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 та автомобіля «HYUNDAI accent», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 . Внаслідок дорожньо - транспортної пригоди автомобілі зазнали механічних ушкоджень. Учасники скористалися правом на складання спільного повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду - «Європротокол». Згідно вказаного повідомлення, водій автомобіля «Volkswagen LT35» виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого пошкодив автомобіль «HYUNDAI accent».

Згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «HYUNDAI ACCENT», д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_1 .

Власником автомобіля «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 .

Цивільно - правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_2 , була застрахована ПАТ «НАСК «Оранта» на підставі полісу № АР/8727672 від 29 вересня 2020 року, діючого на момент дорожньо - транспортної пригоди, що мала місце 01 березня 2021 року. Страховиком у правовідносинах страхування вказаної фізичної особи є ПАТ «НАСК «Оранта». Ліміт страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну 130 000,00 грн, розмір франшизи 1 000,00 грн.

Встановлено й те, що 02 березня 2021 року до ПАТ «НАСК «Оранта» звернувся ОСОБА_1 із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування та надав письмові пояснення про обставини події.

ПАТ «НАСК «Оранта», на підставі статті 26 Закону України «Про страхування», 29 березня 2021 року було прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, на підставі відповіді на запит ПАТ «НАСК «Оранта» судового експерта Скорохода К.М., згідно якої пошкодження на автомобілях «Volkswagen LT35», д.н.з. НОМЕР_2 , та «HYUNDAI accent», д.н.з. НОМЕР_1 , не могли утворитися при заявлених водіями обставинах ДТП. Пояснення водіїв щодо настання ДТП є технічно неспроможними.

Згідно з частиною першою статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (статті 3 та 5 цього Закону № 1961-IV).

Згідно з пунктом 1.7. статті 1 Закону № 1961-IV забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Настання страхового випадку є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 33.2 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Таким чином, вищевказаною нормою Закону № 1961-IV, передбачений вичерпний перелік умов, за наявності яких учасники дорожньо-транспортної пригоди можуть скористатись європротоколом, а саме: водії-учасники ДТП мають поліси обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів; відсутність травмованих (загиблих) людей; згода водіїв транспортних засобів, учасників ДТП щодо її обставин; у водіїв відсутні ознаки алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів. У разі невиконання хоча б однієї з обов`язкових для європротоколу умов, матеріали ДТП мають бути оформлені уповноваженими на те працівниками відповідних підрозділів Національної поліції (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 квітня 2019 року у справі № 728/682/17 (провадження № 61-4987св18)).

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону № 1961-IV у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого Моторним (транспортним) страховим бюро України зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18) вказано, що: «для отримання страхової виплати за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів протокол про адміністративне правопорушення та постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не можуть бути єдиними доказами вини особи, зокрема, у завданні шкоди майну потерпілого. У примітці до статті 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення зазначено, що особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, звільняється від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону».

Аналіз наведених положень законодавства свідчить, що звільнення від адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, за умови, що учасники ДТП скористалися правом спільно скласти повідомлення про цю пригоду відповідно до Закону № 1961-IV, є звільненням від відповідальності за порушення публічного права, та не є доказом вини того чи іншого учасника такої ДТП, адже вирішальним для цього є кваліфікація події, як страхового випадку, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована. При цьому діють загальні підстави відшкодування шкоди, визначені Главою 82 ЦК України, оскільки іншого, під час складення «Європотоколу», положення Закону № 1961-IV, не містять.

Вказане підтверджується змістом пункту 2.1. статті 2 Закону № 1961-IV, за яким відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Окрім інших дій осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), які передбачені статтею 33 Закону № 1961-IV, страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально (пункту 331.1. статті 331 Закону № 1961-IV).

За змістом пункту 35.1 статті 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Страховик, керуючись нормами статті 36 Закону № 1961-IV приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) (абзац третій пункту 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV).

Випадки, коли шкода не відшкодовується визначено статтею 32, а підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) статтею 37 Закону № 1961-IV.

За приписами пункту 37.1.3 статті 37 Закону № 1961-IV, підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є, зокрема, невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 89 ЦПК України).

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню.

Частинами першою третьою статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою цієї статті Кодексу обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У мотивувальній частині рішення зазначаються, зокрема, фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику (пункти 1-3 частини четвертої статті 265 ЦПК України).

Мотивованість судового рішення - це відображення всіх мотивів та обґрунтувань судового рішення у його змісті.

У справі, що переглядається, незважаючи на складення водіями спільного повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а також подання його потерпілим (позивачем), разом із заявою про виплату страхового відшкодування відповідачу, останнім, як страховиком винуватця згідно згаданого повідомлення про ДТП, обґрунтовано прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, з посиланням на те, що за обставинами, повідомленими водіями в повідомленні про ДТП, а також в додаткових письмових поясненнях, страховий випадок не настав, що виключає можливість виплати страхового відшкодування.

Відмова страховика ґрунтується на висновку експертного дослідження № 207/21 за результатами інженерно-технічного дослідження обставин ДТП і механізму утворення пошкоджень автомобілів «Volkswagen LT35», д.р.н. НОМЕР_2 та «HYNDAI accent» д.р.н. НОМЕР_1 від 20 вересня 2021 року, складеного судовим експертом Скороход К.М., відповідно до якого характер і механізм утворення пошкоджень автомобіля «HYNDAI accent» д.р.н. НОМЕР_1 не відповідає свідченням водіїв ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про обставини події, викладені в їх повідомленнях ПАТ НАСК «Оранта» про дорожньо - транспортну пригоду.

Висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством (частина перша статті 102 ЦПК України).

За змістом частин першої та сьомої статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. За заявою учасника справи про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, такий висновок судом до розгляду не приймається, якщо суд визнає наявність таких підстав.

Відповідно до частини 7 статті 102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 523/2420/16-ц (провадження № 61-20696св19), на яку послалися заявники в касаційних скаргах, зазначено, що згідно з частинами першою, п`ятою та шостою статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Можливість складання висновку за зверненням учасника справи передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності відповідними змінами до ЦПК України.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 372/1862/17 (провадження № 61-10937св19) наведено правовий висновок про те, що відповідно до пункту 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5, підставою для проведення експертизи у цивільному, господарському та адміністративному судочинствах є ухвала суду про призначення експертизи або договір з експертом чи експертною установою, укладений на замовлення учасника справи. Відповідно до статті 7-1 Закону України «Про судову експертизу» підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Відповідно до статті 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Таким чином, законодавством передбачена можливість проведення експертизи не тільки за ухвалою суду, а і на замовлення учасника справи.

В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 березня 2021 року у справі № 523/7567/20 (провадження № 61-18501св20) зазначено, що судова експертиза - це експертиза проведена експертом (фахівцем) щодо дослідження процесів, явищ, предметів тощо, які є або будуть предметом судового розгляду, а не тільки експертиза, яка призначена судом.

У згаданому дослідженні, яке за своєю суттю є висновком експерта, зазначено, що такий складено на замовлення учасника справи для подання до суду, у ньому міститься підпис судового експерта Скороход К.М., про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Належних та допустимих доказів на спростування даного висновку, позивачем не подано до суду першої інстанції, як і не мотивовано його відхилення судом в оскаржуваному рішенні, адже залишення його без розгляду через пропуск строку подання до суду, з огляду на його доказове значення у даній справі, є проявом надмірного формалізму, який не узгоджується із завданням цивільного судочинства, а також вчинення такої процесуальної дії, не узгоджується з положеннями процесуального закону.

За таких обставин, колегія суддів вважає такими, що знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду доводи апеляційної скарги про обґрунтованість прийняття відповідачем рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, по події, яка не є страховим випадком у розумінні Закону № 1961-IV, і таке ґрунтується на положеннях цього Закону, та фактичних обставинах.

Відповідно до вимог пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, або змінює рішення.

За приписами частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову

Оскільки відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, не підлягають розподілу судові витрати, понесені позивачем.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. У статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи задоволення апеляційної скарги, із позивача на користь особи, яка подала апеляційну скаргу слід стягнути сплачений нею за подання скарги судовий збір у розмірі 2 600 грн 00 коп.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», яка підписана представником Гулька Наталією Орестівною, задовольнити.

Рішення Золочівського районного суду Львівської області від 01 серпня 2022 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про стягнення страхового відшкодування відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» 2 600 (дві тисячі шістсот) грн 00 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 листопада 2022 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич