печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2022 року Печерський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Бусик О.Л.

при секретарі - Трубінській І.С.

за участю:

представника скаржника: Юрчика С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2021 року скаржник - ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Юрчик С.В. звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 13 липня 2021 року визначено Печерський районний суд м. Києва для забезпечення розгляду скарги.

29 липня 2021 року зазначена скарга надійшла до Печерського районного суду м. Києва.

В обґрунтування скарги скаржник вказував на те, що з 20 липня 2004 року на виконання Печерського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшов виконавчий лист Нижньогорського районного суду АРК №2-2729 від 18 червня 2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини від всіх доходів боржника. Цього ж дня відкрито виконавче справдження за вказаним виконавчим листом №3321957.

22 березня 2019 року державний виконавець винесла постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, згідно з якою прізвище стягувача у виконавчому провадженні №3321957 з ОСОБА_1 змінено на Лукиш.

06 січня 2021 року державним виконавцем винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та про арешт коштів боржника.

Разом з тим, 21 серпня 2019 року державний виконавець винесла постанову про відкриття виконавчого провадження №59857074 щодо виконання виконавчого листа №6-8342/09 від 07 вересня 2009 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Сімейна позика» коштів в сумі 8459,36 грн.

Постановою державного виконавця від 20 січня 2021 року об`єднано виконавчі провадження №3321957 та №59857074 у зведене виконавче провадження №64222243.

Під час винесення постанови від 22 березня 2019 року державний виконавець не зазначив, яким чином він міг ідентифікувати стягувача та виправити помилки у прізвищі та адресі за його заявою, в той час як у виконавчому листі Нижньогорського районного суду Автономної республіки Крим від 18 червня 2003 року не зазначено інших даних, згідно з якими можна було б ідентифікувати стягувача.

Разом з тим, згідно з довідкою від 02 березня 2017 року №305/13 у виконавчому провадженні №3321957 відсутній виконавчий лист Нижньогорського районного суду Автономної республіки Крим від 18 червня 2003 року. При цьому, державний виконавець не зверталася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

На підставі викладеного, скаржник просив визнати дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Терновської (Маріуци) Т.В. протиправними. Скасувати постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження від 22 березня 2019 року.

Представник боржника подав клопотання про витребування у Печерського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) матеріалів виконавчого провадження.

Ухвалою суду від 22 листопада 2021 року витребувано у Печерського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) матеріали виконавчого провадження.

31 грудня 2021 року до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив задовольнити її в повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд визнав можливим проводити розгляд даної скарги у відсутності осіб, що не з`явилися, які про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином.

Суд установив, що з 20 липня 2004 року на виконання Печерського районного відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) надійшов виконавчий лист Нижньогорського районного суду АРК №2-2729 від 18 червня 2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ј частини від всіх доходів боржника. Цього ж дня за вказаним виконавчим листом відкрито виконавче справдження №3321957.

08 серпня 2005 року на адресу ДП «Наш дім» направлено розпорядження щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів в сумі 2503 грн.

На підставі заяви ОСОБА_3 державним виконавцем встановлено, що у постанові про відкриття виконавчого провадження №3321957 невірно зазначене прізвище стягувача замість ОСОБА_1 вказано - ОСОБА_1 . Також стягувач просила змінити адресу замість АДРЕСА_1 на АДРЕСА_2 . Внесення помилкових даних у постанову про відкриття виконавчого провадження потягнуло за собою вчинення аналогічних помилок при прийнятті ряду інших постанов виконавчого провадження.

22 березня 2019 року державний виконавець винесла постанову про зміну назви сторони виконавчого провадження, згідно з якою прізвище стягувача у виконавчому провадженні №3321957 з ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_1 та адресу на АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 1 Закону України № 1404-VIII від 02 червня 2016 року «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Стаття 74 Закону № 1404-VIII передбачає право на оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби.

Так, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом. Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Отже, абзац 3 частини 3 статті 74 Закону № 1404-VIII передбачає право державного виконавця за заявою сторони виконавчого провадження виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Суд приходить до висновку, що вказана стаття Закону № 1404-VIII спрямована на надання можливості виконавцю виправити помилки, що викладені у процесуальних документах в рамках виконавчого провадження, які б не змінювали змісту документу.

При цьому, виправлення помилки у даному випадку не змінює сторін виконавчого провадження або розмір стягнення та предмет арешту.

Враховуючи, що виправлення помилки у постановах виконавчого провадження не впливає на права та законні інтереси скаржника, на хід виконавчого провадження та не змінює зміст жодної постанови державного виконавця, слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення скарги та скасування постанови від 22 березня 2019 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 10, 13, 76, 81, 258, 263, 265, 273, 280-282, 293, 294, 319, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Терновської Тетяни Вадимівни - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23 лютого 2022 року.

Суддя О. Л. Бусик