Справа № 473/824/22
РІШЕННЯ

іменем України

"18" травня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді Ротар М.М., при секретарі Лукіянчиній Т.І.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку

встановив

в квітні 2022 року позивачі звернулися до суду з позовом до Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки площею 0,25 га, що надана для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та на земельну ділянку площею 0,14 га, що надана для ведення підсобного господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті, спадщину прийняли позивачі - його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 . Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою, було заведено спадкову справу №241/2001.

Спадкоємцями було прийнято спадщину у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Також спадкоємцями прийнято у спадщину земельні ділянки під будинком та присадибну ділянку, площами 0,25 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4235, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року, а також ділянки площею 0,14 га, для ведення підсобного господарства, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4243, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року.

Однак, при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки нотаріусом допущено помилки в свідоцтвах. Зокрема, при видачі спадкоємцям свідоцтва на земельну ділянку площею 0,25 га., нотаріус допустила помилку зазначивши у свідоцтвах площу ділянки 25 квадратних метри. Аналогічно, при видачі спадкоємцям свідоцтва на земельну ділянку площею 0,14 га., нотаріус допустила помилку зазначивши у свідоцтвах площу ділянки 14 квадратних метри.

Право спільної часткової власності на вказані земельні ділянки, спадкоємцями зареєструвати не вдалося. Також позивачі позбавлені можливості розробити технічну документацію з землеустрою та присвоїти відповідний кадастровий номер ділянкам, через те, що в правовстановлюючих документах допущені помилки.

З метою виправлення помилок, позивачі звернулись до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, де отримали відмову в задоволені своїх вимог. Таким чином, позивачами вичерпано можливості захисту своїх прав в позасудовому порядку та виникла необхідність в зверненні до суду.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 20 квітня 2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до підготовчого засідання.

В підготовче судове засідання представник позивачів адвокат Маняк А.В. надав заяву, в якій він просив розглядати справу у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує повністю.

В підготовче судове засідання представник відповідача Дорошівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області не з`явився, від нього на адресу суду надійшла заява в якій він просить розглядати справу без їх участі, проти задоволення заявлених позовних вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 . Після його смерті, спадщину прийняли його дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 . Першою Вознесенською державною нотаріальною конторою, було заведено спадкову справу №241/2001.

Спадкоємцями було прийнято спадщину у вигляді будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належав померлому на підставі свідоцтва на право власності на житловий будинок, виданого 10.09.1989 року виконкомом Дорошівської сільської ради Вознесенського району, Миколаївської області, та зареєстрованого Вознесенським МЕТІ 16.09.1989 року за р. №287.

Також спадкоємцями прийнято у спадщину земельні ділянки під будинком та присадибну ділянку, площами 0,25 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4235, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року, а також ділянки площею 0,14 га, для ведення підсобного господарства, належної померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4243, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року.

31.05.2007 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Кольц С.С. та ОСОБА_2 , були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право спільної часткової власності по Ѕ у кожного зі спадкоємців на вказаний будинок було зареєстровано КП «Вознесенське МБТІ».

31.05.2007 року державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори Кольц С.С. та ОСОБА_2 , були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки.

В судовому засіданні було встановлено, що при видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельні ділянки нотаріусом допущено помилки в свідоцтвах.

Зокрема, при видачі спадкоємцям свідоцтва на земельну ділянку площею 0,25 га., нотаріус допустила помилку зазначивши у свідоцтвах площу ділянки 25 квадратних метри, при цьому посилаючись, що ділянка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4235, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року.

Аналогічно, при видачі спадкоємцям свідоцтва на земельну ділянку площею 0,14 га., нотаріус допустила помилку зазначивши у свідоцтвах площу ділянки 14 квадратних метри, при цьому посилаючись, що ділянка належала померлому на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4243, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року.

Відповідно до завірених копії вищевказаних державних актів, площі земельних ділянок становлять відповідно 0,25 га та 0,14 га, що становить 2500 кн. м. та 1400 кв. м.

Таким чином, нотаріусом допущено помилку при конвертації площ з гектари в квадратні метри.

Також було встановлено, що з метою виправлення помилок, позивачі звернулись до Першої Вознесенської державної нотаріальної контори, де отримали відмову в задоволені своїх вимог, що зазначено в листах №896/01-16 та №897/01-16 від 21.12.2021 року.

Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист.

Частиною ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який визначає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Вказане кореспондується з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, та ч. 1 ст. 319 ЦК, в якій передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1-2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень, які надав Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.п. 33 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого.

Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_3 .

Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1ст. 1220 ЦК України).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Зважаючи на викладене вище, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, перевіривши їх доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263-265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної часткової власності, по Ѕ кожному, на земельну ділянку площею 0,25 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4235, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної часткової власності, по Ѕ кожному, на земельну ділянку площею 0,14 га., для ведення підсобного господарства, яка належала померлому ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі державного акту на право приватної власності на землю сер. МК №4243, виданого Дорошівською сільською радою 30.01.1995 року.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар