Провадження №2/447/459/22
Справа №447/1634/22
У Х В А Л А

щодо залишення позовної заяви без руху

21.07.2022 суддя Миколаївського районного суду Львівської області Головатий А.П., розглянувши у м. Миколаїв Львівської області позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (місцезнаходження: вул. Стельмаха, 9-а, офіс 203, м. Ірпінь, Київська область), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

20.07.2022 на адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Подана заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позові представник позивача вказує, що позивач звільнена від сплати судового збору. В обґрунтування наведеного покликається на те, що відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі звільняються від сплати судового збору за пред`явлення позовів, що стосуються порушення їх прав. ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір, який є споживчим. Законом України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору. У п. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Крім того, позивач посилається на постанову ВС від 21.03.2018 у справі №761/24881/16-ц.

Із наведеною позицією позивача суд не погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.03.2018 у справі №643/2870/18, на яку посилається представник позивача, стосувалася того, що у спеціальному законі, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору та пільги щодо його сплати Законі України «Про судовий збір» не передбачено звільнення споживачів від сплати судового збору. Таким чином, колегія суддів прийшла висновку, що хоч ст. 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору, як і не містить позиції про те, що пільги надаються лише за пред`явлення позову, спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Вказана справа стосувалася позову до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживача фінансових послуг, а саме стягнення з відповідача майнової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання, зокрема, інфляційних втрат, та відшкодування за рахунок відповідача моральної шкоди.

Вчинення виконавчого напису нотаріусом це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум. При цьому нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх та не вирішує по суті питань права, а лише підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

У спірних правовідносинах позивачем оскаржується виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом, про звернення стягнення заборгованості, яка виникла за договором.

Тобто, предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Норми Закону України «Про захист прав споживачів» не поширюються на правовідносини, що виникають з приводу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у даному випадку, позивач не може керуватися ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якої споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав, у зв`язку з чим не було сплачено судовий збір.

Позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду, повинен викласти обставини, якими він обґрунтовує яке саме право споживача порушено, згідно Закону України «Про захист прав споживачів», тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються вказаним законом, а не лише зазначити, що він є споживачем фінансових послуг та здійснити посилання на постанову ВС.

Таким чином, на час постановлення даної ухвали, матеріали позовної заяви не містять доказів того, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

А тому суддя приходить висновку, що позивач при зверненні до суду із позовною заявою має сплатити судовий збір і надати суду квитанцію про таке, що передбачено нормами ЦПК України.

Законом України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду заяви справляється судовий збір у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року в якому відповідна заява подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позивачці слід оплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн. та додати квитанцію про сплату такого.

Згідно статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

За таких обставин, позовну заяву слід залишити без руху, надавши строк для усунення вказаних вище недоліків.

Керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Солонець Тамара Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Якщо у зазначений в даній ухвалі строк, позивач не усуне недоліки заяви, то заява буде вважатись неподаною і на підставі ухвали суду буде повернена позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання ухвали суддею.

Ухвала про залишення заяви без руху не підлягає оскарженню. Заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Головатий А.П.