Дата документу 09.08.2022 Справа № 335/7985/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 335/7985/20 Головуючий у 1-й інстанції: Крамаренко І.А.
Провадження №22-ц/807/1289/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Яковенко Світлани Іванівни на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29 квітня 2018 року на території Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, приблизно о 03 годині водій ОСОБА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, зупинив автомобіль «ВАЗ 2109», державний номерний знак НОМЕР_1 , поблизу дачного кооперативу «Джерело», задньою частиною в напрямку штучного озера. На передньому посажирському сидінні автомобіля « ВАЗ 2109» знаходилась ОСОБА_2 .

Водій ОСОБА_1 у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, перед початком руху заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом, скоїв з`їзд у озеро та перекидання автомобіля.

Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9 (а), 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потонув в озері, пасажир ОСОБА_2 не змогла з нього вибратися та загинула на місці події.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ДІМ Страхування» (нині ПрАТ «СК «Саламандра»), страховий поліс № АК/7032344.

03 травня 2018 року відповідач звернувся до ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку.

05 квітня 2019 року до ПрАТ «СК «Саламандра» з заявою про страхове відшкодування звернувся представник потерпілого ОСОБА_3 (син померлої) - ОСОБА_4

ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі страхового акту та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту здійснило потерпілому ОСОБА_3 виплату страхового відшкодування у розмірі 81 646,00 грн (36 970,00 грн - витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, 44 676,00 грн - моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи).

Вироком Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2020 року у справі №317/1992/18 підтверджено, що ОСОБА_1 керував у стані алкогольного сп`яніння (1,05 проміле алкоголю), тому з моменту виплати ПрАТ «СК «Саламандра» страхового відшкодування, виникає нове грошове регресне зобов`язання, де ПрАТ «СК «Саламандра» є кредитором.

02 січня 2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-СК щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно з актом прийому-передачі документів №45-02 від 11 червня 2020 року до Договору №02.01.2020-СК від 02 січня 2020 року у ПрАТ «СК «Саламандра» до ОСОБА_1 .

Позивач, посилаючись на право за регресними вимогами, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 81 646,00 грн та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 102,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» матеріальну шкоду у розмірі 81646,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , представник, адвокат Яковенко Світлана Іванівна подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Орджонікіджевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року у цій справі та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без його належного повідомлення про дату, час та місце розгляду справи, не надавши йому право надати свої докази та заперечення щодо вимог позову, адже на момент розгляду справи та винесення оскаржуваного рішення ОСОБА_1 за вироком суду відбував міру покарання у вигляді позбавлення волі в Крюківській ВК - 29 Полтавської області, що підтверджується довідкою за особовою справою №57-П-21. В матеріалах спарви відсутні докази направлення йому в місця відбування покарання судової кореспонденції. Позивачем не надано належних та допустимих доказів права вимоги з відповідача грошових коштів в порядку регресу. Суд першої інстанції належно не дослідив обставину, що ПрАТ «СК «Саламандра» не повідомило відповідача про відступлення права вимоги та укладення договору факторингу ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», що є порушенням норм ст. 1082 ЦК України.

У відзиві Товариство з обмеженою відповідальністю «Маркс.Капітал» просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на необґрунтованість її доводів. Вважає, що рішення суду першої істанції є законним, обгрунтоввним і таке, що ухвалено відповідно до вимог закону.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального повадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 01 січня 2021 року це 227 000 грн (відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2021 рік" з 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2270,00 грн (2270,00 грн х 100 = 227 000 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову в даній справі становить 81646, 00 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю доповідача в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або зміними рішеня.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем надані належні та допустимі докази про наявність підстав для стягнення з відповідача матеріальних збитків у зазначеному розмірі, виходячи з того, що цивільно-правова відповідальність відповідача, власника транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована та страховиком виплаено грошові кошти на відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою збитків, оскільки відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, тому позивач в порядку ст. 38 (пп. 38.1, 38.1.1) Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч.1 ст.1191 ЦК України має право регресної вимоги до відповідача на відшкодування понесених збитків у розмірі 81646,00 грн, оскільки до нього перейшло право вимоги до відповідача, як завдавача шкоди.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, втановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 29 квітня 2018 року приблизно о 03 годині на території Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 . На передньому пасажирському сидінні автомобіля знаходилась пасажирка ОСОБА_2 . Водій ОСОБА_1 у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, перед початком руху заднім ходом, не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху та не звернувшись за допомогою до інших осіб, розпочав рух заднім ходом, скоїв з`їзд у озеро та перекидання автомобіля. ДТП трапилась в наслідок порушення ОСОБА_1 п.п. 2.9 (а), 10.1, 10.9 ПДР України. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль потонув в озері, пасажир ОСОБА_2 не змогла з нього вибратися та загинула на місці події, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 виданого 30 квітня 2018 року Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 536 (а.с.67).

Вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Йому призначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспорними засобами строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вироком Запорізького апеляційного суду від 25 березня 2020 року вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 27 грудня 2019 року в частині призначеного ОСОБА_1 покарання і звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України скасовано та ухвалено у цій частині новий вирок. Призначено ОСОБА_1 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком 3 роки (а.с.34-38).

Вказаним вироком суду від 25 березня 2020 року, також встановлено, що водій ОСОБА_1 порушив, зокрема, вимогу п.2.9а Правил дорожнього руху України, відповідно до якої водію забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин, п.10.1 2 «Перед початком руху, перестроювання та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», п. 10.9 « Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкоди іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб». Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 10,1, 10.9 Правил дорожнього руху з технічної точки зору знаходиться в прямову причинному зв`язку з подією ДТП.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 як водій керував транспортним засобом «ВАЗ», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Цивільно-правова відповідальність останнього як власника автомобіля, при вчиненні дорожньо-транспорнтої пригоди, була застрахована у ПрАТ СК «Дім страхування» (нині - Прат «СК «Саламандра») на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/7032344 (строк дії: з 21 серпня 2017 року до 20 серпня 2018 року) (а.с.41).

За цим полісом ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю на одного потерпілого становить 200 000,00 грн, за шкоду, заподіяну майну становить 100 000,00 грн, розмір франшизи становить 0,00 грн.

03 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «СК «ДІМ Страхування» з повідомленням про подію, яка має ознаки страхового випадку (а.с.42-43).

ОСОБА_3 є сином померлої, потерпілої в ДТП - ОСОБА_2 ) підтверджується його свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 37 (а.с.63).

Чоловік потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 , актовий запис № 1288 (а.с. 62).

У звязку з чим, 05 квітня 2019 року до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою про страхове відшкодування звернувся представник потерпілого ОСОБА_3 (син померлої) за нотаріально посвідченою довіреністю від 11 червня 2018 року - ОСОБА_4 (а.с.45,70).

Отже, потерпілою внаслідок ДТП, яка сталася 29 квітня 2018 року з вини ОСОБА_1 є пасажирка, що перебувала у автомобілі під його керуванням ОСОБА_2 , оскільки остання загинула внаслідок ДТП, ОСОБА_3 будучи сином потерпілої ОСОБА_2 має право на відшкодування шоди, пов`язаної зі смертю потерпілої внаслідок ДТП, який звернувся до страхової компанії ПрАТ «СК «Дім Страхування» із заявою на виплату страхового відшкодування.

ПрАТ «СК «Саламандра» на підставі страхового акту № 00185529.05.18/1 від 27 березня 2020 року та розрахунку страхового відшкодування до страхового акту № 00185529.05.18/1 від 27 березня 2020 року прийняла рішення про здійснення потерпілому ОСОБА_3 ( представник ОСОБА_4 ) виплату страхового відшкодування у розмірі 81 646,00 грн (36 970,00 грн - витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника; 44 676,00 грн - моральна шкода, заподіяна смертю фізичної особи (а.с. 75-76).

Відповідно до платіжного доручення № 5537 від 10 червня 2020 року ПрАТ «СК «Саламандра» сплатило на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування згідно страхового акту № 0018529.05.18/1 у розмірі 81 646,00 грн (а.с.71).

02 січня 2020 року між ПрАТ «СК «Саламандра» та ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» був укладений Договір про надання фінансових послуг факторингу №02.01.2020-С К від 02 січня 2020 року, щодо придбання права вимоги за грошовими зобов`язаннями, які виникли, згідно з Актом прийому-передачі документів №45-02 від 11 червня 2020 року до Договору №02.01.2020-СК від 02 січня 2020 року у ПрАТ «Страхова компанія «Саламандра» до ОСОБА_1 (а.с.6-10).

Відповідно до пункту 147 Переліку переданих регресних вимог № 02-20 (за період з 01 квітня 2020 по 30 червня 2020), який є невід`ємною частиною Договору факторингу №02.01.2020-СК від 02 січня 2020 право вимоги до ОСОБА_1 перейшло до Фактора - ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» у розмірі 81646, 00 грн (а.с.13).

Як зазначено у Переліку переданих регресних вимог № 02-20 (за період з 01 квітня 2020 по 30 червня 2020), за регресні вимоги Фактор сплачує Клієнту - ПрАТ «СК «Саламандра» 1 112 841,71 грн, включно до 30 грудня 2020.

На виконання відповідної умови, ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» сплачує кошти на користь ПрАТ «СК «Саламандра», що підтверджується платіжними дорученнями від 08.05.2020 №193, від 12.05.2020 №195, від 15.05.2020 №205, від 19.05.2020 №207, від 04.06.2020 №228, від 04.06.2020 №6, від 05.06.2020 №229, від 17.06.2020 №13, від 09.07,2020 №280, від 20.07.2020 №296, від 22.07.2020 №298, від 23.07.2020 №300, від 11.08.2020 №333, від 13.08.2020 №337, від 14.08.2020 №345, від 20.08.2020 №351, від 21.08.2020 №352, від 02.09.2020 №29, від 10.09.2020 №31. (а.с.15-33).

ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» є зареєстрованою фінансовою установою, яка здійснює свою діяльність відповідно до свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 07 липня 2011. Одним із видів діяльності товариства є надання послуг факторингу.

У порядку та на умовах, визначених п. 1.2. Договору факторингу, Фактор займає місце Клієнта (як Кредитора) по усіх переданих Регресних вимогах Клієнта, у тому числі права одержання від боржників сум основного боргу, відсотків, неустойок у повному обсязі.

У порядку та на умовах, визначених п. 1.3. Договору факторингу, права за регресними вимогами переходять від Клієнта до Фактора з моменту підписання Акту прийому-передачі документів по відповідній Регресній вимозі за формою наведеною у Додатку №2 до цього Договору.

Передача документів по відповідній регресній вимозі відбулась 11 червня 2020, що підтверджується актом прийому-передачі документів № 45-02 та переліком переданих регресних вимог № 02-20. (а.с.11-14).

11 червня 2020 за вихідним № 06361 ТОВ «МАРК.КАПІТАЛ» письмово шляхом надіслання претензії про відшкодування шкоди в порядку регресу повідомив ОСОБА_1 про відступлення права вимоги до нього ПрАТ «СК «Саламандра» та запропоновано відшкодувати завдану шкоду у розмірі 81 646,00 грн у досудовому порядку ( а.с. 78-79). Зазначена претензія була отримана ОСОБА_1 19 червня 2020 року ( а.с.81), проте претензія залишена відповідачем поза увагою.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За змістом статей 1078, 1079 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Отже, з викладеного слідує, що ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» є правонаступником ПрАТ «СК «Саламандра» у зазначених зобов`язаннях та набув право вимоги до відповідача.

За статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до статті 9 Закону України № 1961-IV страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Частиною першою статті 21 Закону України № 1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Крім того, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (пункт 27.1 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.2 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду (пункт 27.5 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Згідно з п. «в» ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, - в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або визначені медичним працівником).

Вироком Запорізького апеляційного суду м. Запоріжжя від 05 квітня 2020 року у справі № 317/1992/18 підтверджено, що ОСОБА_1 керував у стані алкогольного сп`яніня ( 1,05 проміле алкоголю), отже з моменту виплати ПрАТ « СК «Саламандра» страхового відшкодування, виникає нове грошове регресне зобов`язання де ПрАТ «Саламандра» є кредитором.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону України № 1961-IV).

З наведених підстав суд першої інстанції правильно вважав за можливе стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», сплачену ПрАТ «СК «Дім Страхування» (нині - ПрАТ «СК «Саламандра») грошове відшкодування моральної шкоди, яка заподіяна сину потерпілої у зв`язку із смертю його матері внаслідок ДТП у розмірі 44676,00 (12*(3723 грн - мінімальна заробітна плата на день ДТП)).

Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування ним сплачених ПрАТ «СК «Дім Страхування» (нині - ПрАТ «СК «Саламандра») витрат на позовання та на спорудження надгробного пам`ятника у розмірі 36970,00 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (пункт 27.4 статті 27 Закону України № 1961-IV).

Відповідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» намогильні споруди - пам`ятні споруди, що встановлюються на могилах та увічнюють пам`ять про померлих.

Статтею 9 Закону України «Про поховання та похоронну справу», визначено, що ритуальні служби - це спеціалізовані комунальні підприємства, що створюються органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом, з метою здійснення організації поховання померлих і надання ритуальних послуг, передбачених необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг, реалізації предметів ритуальної належності. Тарифи щодо оплати таких послуг та предметів ритуальної належності встановлюється в межах, визначених законодавством, виконавчим органом сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про поховання та похоронну справу», на могилах (місцях родинного поховання) можуть встановлюватися намогильні споруди, склепи за індивідуальним замовленням у межах, встановлених для могили (родинного поховання). Встановлені намогильні споруди, склепи реєструються спеціалізованим комунальним підприємством (а в разі його відсутності - виконавчим органом сільської, селищної, міської ради) у книзі обліку намогильних споруд, форму якої затверджує центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

05 квітня 2019 року предстаник сина потерпілої ОСОБА_3 - за довіреністю ОСОБА_4 , звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою на виплату страхового відшкодування витрат на поховання та спорудження надгробного пам`ятника у сумі 21970,00 грн (а.с.45).

Як вбачається з договору на організацію та проведення поховання № 201 від 01 травня 2018 року, укладеного між ОСОБА_3 та ПП « ОСОБА_6 , витрати на поховання склали -18370,00 грн (а.с.46-47), що підтверджується відповідною квитанцією № 016469 від 01 травня 2018 року (а.с.48).

28 травня 2019 року предстаник сина потерпілої ОСОБА_3 - за довіреністю ОСОБА_4 , звернувся до ПрАТ «СК «Саламандра» із заявою про доручення документів до справи на виплату страхового відшкодування, в якій просить долучити до справи наступні документи, які підтверджують витрати ОСОБА_3 на спорудження надгробного пам`ятника - 18600 грн (15000 - пам`ятник - 13250, гравіювання хреста - 200, епітафія - 150, ретуш фото - 400, установка - 1000; 3600 грн - виготовлення та установка огорожі, що підтверджується товариним чеком №063/3 від 25 травня 2018 року, товарним чеком № 049/1 від 27 квітня 2019 року, договором підряду №49/1 від 30 березня 2019, рахунком №049/1 від 30 березня 2019 року, рахунком №063/3 від 13 травня 2018 року, актом виконаних робіт № 49/1 від 25 квітня 2019 року (а.с.53-61).

Всього сином потерпілої ОСОБА_3 було витрачено коштів на поховання матері, виготовлення на установку пам`ятника, огорожі біля пам`ятника на суму 36970 грн (18370+18600).

Отже, суд першої інстанції правильно визнав обґрунтованими вимоги позивача ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на поховання сином потерпілої матері та на спорудження надгробного пам`ятника у сумі 36970,00 грн, оскільки ці вимоги підтверджуються наданими доказами, які належним чином оцінені судом та їх зміст не спростований відповідачем. Разом із цим, присуджена до стягнення сума не перевищує її максимальний розмір, встановлений зазначеною нормою статті 27 Закону України № 1961-IV у спірних правовідносинах (44 676,00 грн=3723,00х12).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про правомірність стягнення виплаченої страховою компанією ПрАТ «СК «Саламандра» коштів на користь сина потерпілої в якості страхової суми за відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілої у розмірі 81646,00 грн, яка складається з 36 970,00 грн - витрати на поховання та на спорудження, установку надгробного пам`ятника та огорожі; 44 676,00 грн - моральної шкоди, заподіяна смертю фізичної особи).

Отже, враховуючи викладене, оцінивши письмові матеріали справи, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , що позивачем не надано докази на підтвердження права вимоги, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки на підтвердження відступлення права вимоги від ПрАТ «СК «Саламандра» до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» позивачем надано Договір про надання фінансових послуг факторингу № 02 січня 2020-СК (а.с.6-10), акт прийому-передачі документів №45-02 від 11 червня 2020 (а.с.11), перелік переданих регрес них вимог №02-20 за період з 01 квітня 2020 по 30 червня 2020 (а.с.12-14), платіжні доручення (а.с.15-33), які у своїй сукупності є достатніми для встановлення факту набуття позивачем права вимоги до відповідача за регрес ними вимогами після ПрАТ «СК «Саламандра».

Щодо доводів ОСОБА_1 , що ПрАТ «СК «Саламандра» порушено положення ст.1082 ЦК України щодо належного повідомлення боржника про відступлення права вимоги, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Так, на виконаня вмог ст. 1082 ЦК України, 11 червня 2020 ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» направило ОСОБА_1 претензію № 06361 про відшкодування шкоди в порядку регресу, яку отримано ним 24 червня 2020, що підтверджується інформацією з веб-порталу «Укрпошти» ( а.с. 78-81). В тексмі вимоги були вказані усі необхідні реквізити, яких вимагають положення ст.1082 ЦК України.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 свої правом не скористався, належних та допустимих доказів про направлення ним до ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ» запитів з проханням надання додаткових доказів щод відступлення права вимоги від нього чи його представника не надходили, та задля виконання свого обов`язку на рахунок ПрАТ «СК «Саламандра» кошти не сплатив. ОСОБА_1 належними доказами не спростував обставину наявності грошових зобов`язань перед ТОВ «МАРКС.КАПІТАЛ», не оспорив їх розмір.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач є неналежним позивачем у даній справі та не має права на відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ним не надано доказів такого твердження, а також вказані доводи спростовуються вищевикладеним.

Доводи ОСОБА_1 щодо його неналежного повідомлення про розгляд справи, оскільки він під час її розгляду перебував у місцях позбавлення волі, не надавши таким чином останньому надати свої докази та заперечення щодо вимог позову, частково є виправданими та заслуговують на увагу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.100). Із супроідного листа за вих. № 335/7985/20/15667/2020 від 25 вересня 2020 року, судом першої інстанції було направлено на адресу реєстрації місця проживання ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 25 вересня 2020 та позовну заяву з додатками (а.с.102), які отримані мамою ОСОБА_1 - 02 жовтня 2020 року, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому поштовому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.103). 19 жовтня 2020 року, на адресу суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 поданого його представником - адвокатом Черкашиним І.І., в якому зазначено адресу місця реєстрації, повідомлень та відповідних доказів щодо перебування ОСОБА_1 у місцях позбавлення у відзиві на позовну заяву нічого не зазначено. Крім того, матеріали справи не містять належних і допустимих доказів перебування ОСОБА_1 під час розгляду справи судом першої інстанції в місцях позбавлення волі. Також в даному відзиві представником відповідача були викладені заперечення щодо позовних вимог позивача, надані відповідні докази, отже ОСОБА_1 реалізував своє право на надання доказів і заперечень на позов через свого представника - адвоката Черкашина І.І. (а.с.106-108).

Водночас ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2020 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом) сторін. Проте, як вбачається з матеріалів справи в судове засідання, яке було призначено на 22 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 не були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи відповідно до вимог процесуального законодавства. Судові повістки на адресу їх місця проживання чи місця пеебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку взагалі судом не направлялися.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішеня, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду ( у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обгрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Оскільки ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25 вересня 2020 року було відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Проте, відповідач ОСОБА_1 не був повідомлеий належним чином про дату, час і місце засідання суду - 22 лютого 2021 року, останній обгрунтовує апеляційну скаргу такою підставою, тому колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду підлягає скасуаанню з підстав передбачених п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо поршення правил підсудност не знайшли свого підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, що було б підставою для відмови у задоволенню позову ТОВ « Маркс. Капітал» апеляційна скарга не містить.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню та ухваленню нового судового рішення про задоволення позову, підстав для розподілу судових витрат понесених ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Яковенко Світлани Іванівни задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2021 року у цій справі скасувати. Прийняти нове судове рішення наступного змісту.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» задовольнити.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» матеріальну шкоду у розмірі 81646,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МАРКС.КАПІТАЛ» судові витрати у вигляді сплати судолвого збору за подання позовної заяви у розмірі 2102,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадкуякщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цьогоКодексупозбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 09 серпня 2022 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя
Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.