Дата документу 06.05.2022 Справа № 331/5496/21
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2022 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний номер справи № 331/5496/21

Провадження №22-ц/807/1358/22

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сандак Ірини Анатоліївни на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому просив зменшити розмір аліментів що стягуються з нього за судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2021 року № 331/4408/21 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Позовні вимоги обґрунтував тим, що при видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , 2008 р.н., заявник не повідомила суд і як наслідок - судом не була врахована, наявність у позивача ще двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 народжених після розірвання шлюбу з відповідачем. Відрахування аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходу на утримання ОСОБА_3 суттєво вплине на можливість виконання ним обов`язків щодо утримання сім`ї.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2022 року позов було задоволено.

Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 серпня 2021 року № 331/4408/21 на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Судовий наказ, виданий Жовтневим районним судом м. Запоріжжя від 13.08.2021 № 331/4408/21, відкликано з виконання з органу виконавчої служби

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_4 в особі представника, адвоката Сандак І.А. подала апеляційну скаргу.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження інших дітей, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Позивач не підтвердив доказами доводи погіршення його майнового стану, а зміна розміру аліментів суперечить інтересам дитини.

Також апелянт зазначила, що народження дітей, на існування яких, як на підставу для зміни розміру аліментів посилався позивач, сталось до прийняття судом рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини заробітку доходу позивача, а відтак після стягнення аліментів у ОСОБА_2 не змінився сімейний стан.

Судячи із розміру доходів позивача матеріальний стан останнього лише покращується. Задовольняючи позов суд першої інстанції не врахував наявність ряду хронічних захворювань та розміру витрат, що несе позивач на задоволення потреб дитини.

Відповідач просила рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представником позивача надано відзив на апеляційну скаргу за змістом якої представник просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відзиві зазначено, що не існує іншого правового механізму для перегляду розміру аліментів, призначених за судовими наказами, окрім як подання позовної заяви про зменшення розміру аліментів.

Спрощений порядок стягнення аліментів порядку наказного провадження позбавив позивача можливості надати свої заперечення щодо розміру аліментів, з підстав наявності на утриманні, ще двох дітей.

Відповідач обґрунтовувала необхідність продовження стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини доходу позивача з підстав необхідності здійснення додаткових витрат на лікування та відпочинок дитини, що не входять до складу аліментів.

Від ОСОБА_4 надійшли письмові пояснення, в яких відповідач звертає увагу на те, що Сімейне законодавство не зобов`язує особу, яка звертається за стягненням аліментів до суду, повідомляти про наявність інших дітей у платника аліментів чи інших обставин, які можуть вплинути на розмір стягнутих аліментів в судовому порядку.

Вважає, що позивач не навів належних та достатніх доказів того, що він не спроможний сплатити 1/4 частину свого доходу на дитину від першого шлюбу, маючи при цьому дітей у другому шлюбі, не навів в суді першої інстанції як погіршився його матеріальний стан та неможливість утримувати його дітей у другому шлюбі після сплати аліментів на першу дитину, то не можна стверджувати, що визначення розміру аліментів у частці 1/6 буде розумним та справедливим по відношенню до дитину позивача та відповідача. Розмір аліментів повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Просить апеляційну скаргу задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин; про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

З матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено свідоцтвом про народження НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 , 23 лютого 2010 року було розірвано шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2021 № 331/4408/21 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 1 серпня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 підтверджено, що 18 квітня 2015 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 зареєстрували шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_8 народився ОСОБА_4 , батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_9 народилась ОСОБА_5 , батьками якої є ОСОБА_2 та ОСОБА_7 .

Із довідок про реєстрацію місця проживання особи від 25.06.2020 № 04-21/1-177 та № 04-21/1-178 вбачається, що малолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що співпадає з місцем зареєстрованого місця проживання позивача ОСОБА_2 .

Малолітні діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 перебувають на утриманні позивача.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з доведеності обставин зміни матеріального стану платника аліментів, у порівнянні з його майновим станом із якого виходив Жовтневий районний суд м. Запоріжжя при ухваленні судового наказу від 13 серпня 2021 року № 331/4408/21.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Як передбачено ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналогічні норми містяться у п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, в якому зазначено, що судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Статтею 160 ЦПК України, встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1.2 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Отже, основною умовою вирішення справи в порядку наказного провадження є наявність безспірної вимоги заявника, що підтверджується належно оформленими письмовими документами. Даний вид провадження свідчить не про відсутність спірних правовідносин між сторонами, а про те, що в силу очевидності права вимоги заявника виключається спір щодо наявності самого права.

Так, судовим наказом Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2021 № 331/4408/21 стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Визначена судом частка доходу відповідача, що стягнута в якості аліментів на утримання ОСОБА_3 2008 р.н. відповідає положенням ст. 161 ЦПК України, ст. 183 СК України.

Частиною 7 ст. 170 ЦПК України передбачено, що у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан порівняно з тим, з якого виходив суд першої інстанції ухвалюючи наказ про стягнення з нього аліментів на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частини доходу, оскільки від іншого шлюбу ОСОБА_2 має дочку ОСОБА_10 , 2017 р.н. та сина ОСОБА_4 , 2015 р.н., а тому на його утриманні перебувають троє малолітніх дітей. Відрахування, що проводяться на утримання однієї дитини у розмірі 1/4 частини доходу позивача, може погіршити матеріальне становище інших дітей.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що відповідно до судового наказу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2021 року у справі № 331/4408/21 розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні ще двох дітей, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_1 сина ОСОБА_3 , 2008 р.н. та суперечитиме його інтересам.

Як вбачається із довідки про доходи від 30.09.2021 № 15/2718 ОСОБА_2 працює в Службі автомобільних доріг у Запорізькій області з 17.04.2007 року, займає посаду заступника начальника з фінансово-економічних питань. Дохід за період з 01.03.2021 по 31.08.2021 склав 487 044,90 грн., сума до виплати 387 986,08 грн., що в середньому в місяць дорівнює 64 664 грн.

Таким чином, розмір відрахувань аліментів на утримання сина ОСОБА_11 2008 р.н. складатиме близько 16 тис. грн. на місяць.

Як визначено ч. 5 ст. 183 СК України, розмір аліментів, що визначений судом у частці від заробітку платника аліментів не може бути більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до положень ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено прожитковим мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року 2 618 гривень.

Отже, розмір аліментів визначений у частці від доходу позивача не повинен бути меншим 1 309 грн. і не повинен перевищувати 26 180 грн.

Приймаючи до уваги рівень доходу позивача, а також те, що діти рівні у своїх правах незалежно від походження, колегія суддів вважає, що позивач може забезпечити щомісячний розмір матеріального утримання своїх дітей: дочки ОСОБА_12 2017 р.н. та сина ОСОБА_13 2015 р.н. на рівні визначеному судовим рішенням для сина ОСОБА_11 2008 р.н. не порушуючи права жодного з них на належне утримання.

При цьому, навіть за умови щомісячного понесення позивачем витрат на утримання трьох дітей у сумі 48 000 грн., враховуючи середній розмір його заробітної плати, що відповідає 64 664 грн., позивач ОСОБА_2 як працездатна особа, буде забезпечена коштами на власне утримання у сумі не менше 16 000 грн., що перевищує мінімальний розмір заробітної плати в Україні.

В свою чергу позивач належними та допустимими доказами не довів, що сукупний розмір аліментів, які стягуються з нього, перевищують граничний розмір визначений законом для відповідного виду відрахувань, не підтвердив наявності інших суттєвих витрат чи майнових зобов`язань, які впливають на його матеріальний стан, утруднюючи сплату аліментів у розмірі визначеному судовим рішенням.

Таким чином, суд першої інстанції, погодившись із доводами позовної заяви, прийшов до не обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 , оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану наявність дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Аналогічний за змістом висновок викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

З мотивів, викладених вище, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що з часу видачі судового наказу про стягнення з його аліментів, тобто з 13 серпня 2021 року, настали обставини, передбачені ч. 2 ст. 192 СК України, які є підставою для зменшення розміру аліментів.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції відповідно до п. 4 ч.1 ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_4 задоволена повністю, з позивача ОСОБА_2 , на її користь підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги в сумі 1 362 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 січня 2022 року в цій справі скасувати та прийняти постанову наступного змісту:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , витрати по сплаті судового збору в сумі 1362 грн. (одна тисяча триста шістдесят дві гривні).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 06 травня 2022 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова