КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/1665/22 Головуючий в суді І інстанції Яценко Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Суханової Є.М., Сліпченка О.І.,

секретар судового засідання: Гайдаєнко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року про призначення судово-генетичної експертизи у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Житомирі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В підготовчому засіданні 17.08.2022 р. представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Сорока М.Л. заявила клопотання про призначення судово-генетичної експертизи. Клопотання про призначення експертизи мотивоване тим, що для встановлення чи є відповідач - ОСОБА_1 батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідним є проведення біологічного дослідження, у зв`язку з чим просила суд призначити судово-генетичну експертизу, на розгляд якої поставити питання: «Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?».

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_2 про призначення судово-генетичної експертизи - задоволено частково. Призначено судово-генетичну експертизу у даній цивільній справі, на розгляд якої поставити питання:

- Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Докучаєвська,4) попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України. Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_2 . В задоволенні решти клопотання - відмовлено.

Не погоджуючись вказаною з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу посилаючись на те, що ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи. Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та відмовити у задоволенні клопотання про призначення експертизи.

Вказує, що суд не врахував, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту відносин між сторонами. Звертає увагу суду, що представник відповідача - адвокат Старовойтова Д. А., в судовому засіданні заперечувала проти призначення судової експертизи на цій стадії розгляду справи, адже судом тільки розпочато підготовче засідання у справі, сторони не надавали своїх пояснень.

Відповідач заперечує факт походження дитини від нього, зазначає, що сторони спільно ніколи не проживали.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 посилається на безпідставність та необґрунтованість апеляційної скарги. Вважає, що судом дотримані вимоги цивільного процесуального законодавства України, а також норми матеріального права. Просить залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про призначення судово-генетичної експертизи, суд першої інстанції керувався положеннями ч. 1, 5 ст. 103 ЦПК України, та виходив із характеру спірних правовідносин та оскільки без залучення спеціальних знань неможливо встановити обставини, що входять в предмет доказування по даній справі.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, сторонами ( стороною ) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Відповідно ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду" роз`яснено, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів. При вирішенні питання про призначення експертизи суди повинні керуватися статтями 143 - 150 ЦПК, Законом України від 25 лютого 1994 року N 4038-XII ("Про судову експертизу", Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 8 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 30 грудня 2004 року №144/5), та враховувати роз`яснення, дані в постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 "Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах" (зі змінами, внесеними постановою від 25 травня 1998 року № 15) з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних суб`єктивних прав.

Верховний Суд зауважує, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів, що відповідає висновками, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). Переглядаючи законність та обгрунтованість оскаржуваних судових рішень, суд касаційної інстанції, діючи у межах повноважень визначених статтею 400 ЦПК України, не вправі здійснювати переоцінку доказів.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд правильно урахував висновки щодо застосування норми статті 109 ЦПК України у подібних правовідносинах, викладені в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 149/2562/18 та від 25 серпня 2020 року № 478/690/18 про те, що «тест ДНК (судово-медична (молекулярно-генетична) експертиза) станом на сьогоднішній день є єдиним методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини. Доказова цінність такого тесту переважає будь-який інший доказ на підтвердження, або оспорення кровного споріднення та має вирішальне значення у вирішенні спору даної категорії справ»; «у разі не доведення відповідачем наявності поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом з дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини, надають суду можливість визнати факт, який відповідачем (її представником) заперечується».

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що СК України не визначає будь-яких особливостей предмету доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судом встановлено, що у січні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м.Житомирі Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини.

В підготовчому засіданні 17 серпня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Сорока М.Л. заявила клопотання про призначення судово-генетичної експертизи. Клопотання про призначення експертизи мотивоване тим, що для встановлення чи є відповідач - ОСОБА_1 батьком малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 необхідним є проведення біологічного дослідження, у зв`язку з чим просила суд призначити судово-генетичну експертизу, на розгляд якої поставити питання: «Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?».

В подальшому ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 року клопотання представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Сорока М.Л. задоволено частково.

Призначено судово-генетичну експертизу у даній цивільній справі, на розгляд якої поставити питання: «Чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю якої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?».

Проведення експертизи доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Докучаєвська,4) попереджено експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків, передбачену ст.ст.384, 385 Кримінального кодексу України. Витрати по проведенню експертизи покладено на ОСОБА_2 . В задоволенні решти клопотання - відмовлено.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про призначення у даній справі судово-генетичної експертизи, оскільки для встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи та для необхідності суду в подальшому оцінювати всі докази в їх сукупності, необхідно проведення такого експертного дослідження.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту відносин між сторонами, суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки позивачем було надані до суду скрінкопії смс-листування між сторонами яке збереглося у позивача за різний період часу.

Суд звертає увагу, що предметом судового розгляду є саме встановлення батьківства ОСОБА_4 , щодо дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . А тому, обставини, які просить встановити позивач можуть підтверджуватись доказами, у тому числі судово-генетичної, що неодноразово зазначено у практиці Верховного Суду в подібних правовідносинах.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції, викладених у рішенні, не спростовують.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволенні клопотання про призначення експертизи та вірно застосував до правовідносин що виникли між сторонами положення ст. 103, 109 ЦПК України.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 17 серпня 2022 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено «25» жовтня 2022 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко
Судді Є. М. Суханова
О.І. Сліпченко