Справа № 752/7897/20
Провадження № 2/752/948/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 жовтня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві у приміщенні суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів,

встановив:

28.04.2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів до ФОП ОСОБА_2

05.05.2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

24.06.2021 року Голосіївським районним судом м. Києва постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою зазначено, що у січні 2020 року в двері її квартири подзвонили незнайомі люди, вона відчинила, оскільки вважала, що це працівники комунальних служб у зв`язку з тим, що ці люди спілкувалися з її сусідами також. Далі, невідомі люди, психологічно впливаючи на неї, переконували зробити заміри дверей на балкон. 28.01.2020 року заповнили договір підряду № СА-02100R. Відповідно до п. 3.1. зазначеного договору склала 33 213, 00 грн. Вона одразу оплатила 26 000, 00 грн. Пунктами 3.1.1., 3.2. договору передбачено, що: після внесення замовником завдатку 80-100% борг «до передачі у власність» повинен бути погашений не пізніше 7 днів, з дня внесення завдатку; виконавець зобов`язується передати у власність замовника виготовлені вироби на протязі 30 робочих днів з моменту виконання п. 3.1.1.

Вона є особою похилого віку, договір підписала під психологічним тиском, оскільки не мала наміру замінювати двері та вікна на балконі, пенсія є її єдиним доходом, а 26 000, 00 грн., це всі кошти, що були у неї на той час і вона планувала витрачати їх на поточні потреби.

26.02.2020 року вона письмово звернулася до відповідача з вимогою повернути грошові кошти, однак відповіді не отримала.

Крім того, договір містить підписи різних осіб в графі «Виконавець», смс повідомлення для укладення договору, як передбачено його умовами, вона не отримувала, виконання робіт мало розпочатися лише після оплати 80-100% вартості виробів, а 26 000, 00 грн. це не 80 % вартості робіт, а менше, тому підстав для початку виконання робіт не настало, технічні умови та креслення виробів з нею не погоджені та їй не надані.

Просила визнати недійсним договір № СА-02100R, укладений між нею та відповідачем 28.01.2020 року, стягнути з відповідача на її користь 26 000, 00 грн. майнової шкоди та 10 000, 00 грн. моральної шкоди.

04.12.2020 року відповідачем ФОП ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти заявлених позовних вимог з огляду на наступне.

28.01.2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір № СА-02100R, відповідно до умов якого замовник доручила, а виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій загальною площею 14, 59 кв.м., білого кольору, профіль rotta, заповнення Моно 4, 4х16х4. Вартість договору склала 33 213, 00 грн.

Крім того, досудову вимогу ОСОБА_1 було отримано та надано на неї відповідь.

Однак, зазначену вимогу позивачкою направлено майже через місяць після укладення договору, відповідно він вже приступив до виконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до постанови КМУ № 172 від 19.03.1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», у Додатку № 3 зазначеної постанови затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Сюди ж відносяться лінійний та листковий металопрокат, трубна продукція, пиломатеріали, погонажні (плінтус, наличник), плитні матеріали (деревоволокнисті та деревностружкові), плити, фанера і скло, нарізні або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником).

Предметом оспорюваного договору є скло, нарізне під розмір, визначений позивачем у договорі з відповідачем. Зазначена норма міститься також у п. 7.6. оспорюваного договору.

Щодо технічних умов та креслень, зазначені документи погоджено з ОСОБА_1 про що свідчить її підпис.

Доказів здійснення психологічного тиску позивачкою не надано, відповідно підстави для задоволення заявлених вимог, в тому числі, моральної шкоди відсутні.

З огляду на викладене вище, просив відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі.

У судовому засіданні позивачка відсутня, звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ФОП ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не звертався.

Врахувавши думку позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно зі ст. ст. 215, 626-628, 1054 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу; договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства; за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначає, що відповідачем було застосовано до неї психологічний тиск, вона не мала наміру укладати договору, а тому вважає, що сплачені нею кошти мають бути повернуто, договір визнано недійсним, а також сплачено моральну шкоду.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що жодних доказів вчинення психологічного тиску на позивачку нею ж не надано, договір укладено відповідно до вимог чинного законодавства, замовлення готово до встановлення.

Судом встановлено, що 28.01.2020 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 було укладено договір № СА-02100R, відповідно до умов якого замовник доручила, а виконавець зобов`язався організувати роботи по виготовленню та передачі у власність замовника ПВХ конструкцій загальною площею 14, 59 кв.м., білого кольору, профіль rotta, заповнення Моно 4, 4х16х4. Вартість договору склала 33 213, 00 грн.

26.02.2020 року ОСОБА_1 направила ФОП ОСОБА_3 досудову вимогу про повернення 26 000, 00 грн. сплачених коштів (а.с. 7-9).

12.05.2020 року ФОП ОСОБА_3 відправлено відповідь на зазначену заяву (а.с. 37-38).

Як видно зі змісту зазначеної вище відповіді, ФОП ОСОБА_3 повідомив, що станом на 26.02.2020 року вже приступив до виконання обов`язків за договором № СА-02100R від 28.01.2020 року.

Відповідно до постанови КМУ № 172 від 19.03.1994 року «Про реалізацію окремих положень Закону України «Про захист прав споживачів», у Додатку № 3 зазначеної постанови затверджено перелік товарів належної якості, що не підлягають обміну (поверненню). Сюди ж відносяться лінійний та листковий металопрокат, трубна продукція, пиломатеріали, погонажні (плінтус, наличник), плитні матеріали (деревоволокнисті та деревностружкові), плити, фанера і скло, нарізні або розкроєні під розмір, визначений покупцем (замовником).

Предметом оспорюваного договору є скло, нарізне під розмір, визначений позивачем у договорі з відповідачем. Зазначена норма міститься також у п. 7.6. оспорюваного договору.

Щодо технічних умов та креслень, зазначені документи погоджено з ОСОБА_1 про що свідчить її підпис.

Доказів вчинення психологічного тиску на позивачку під час укладення оспорюваного договору, позивачкою суду не надано.

Крім того, остання не заперечувала, що особисто підписувала договір № СА-02100R від 28.01.2020 року та технічні умови і креслення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ФОП ОСОБА_2 не порушував норми ЦК України, умови Закону України «Про захист прав споживачів» під час укладення з ОСОБА_1 договору № СА-02100R від 28.01.2020 року, а тому твердження позивачки про вчинення відносно неї психологічного тиску та заподіяння моральної шкоди, є необґрунтованими та безпідставними.

На підставі викладеного вище, суд приходить до висновку, що заявлені ОСОБА_1 вимоги про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів до ФОП ОСОБА_2 , не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи, а відтак не підлягають задоволенню судом.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись, ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 18, 82, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та стягнення грошових коштів, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк