Справа №442/1401/22
Провадження №2-о/442/29/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2022 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - Курус Р.І.,

за участю секретаря судових засідань Федишина Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, з участю заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , -

в с т а н о в и в :

10.03.2022 заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своєї матір`ю - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини після її смерті.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько, ОСОБА_4 . Після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 .

За життя батько заповіт не складав, тому у першу чергу право на спадкування за законом має вона, його дочка ОСОБА_6 , та її мати ОСОБА_2 .

У визначений законодавством строк вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Момот М.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Під час визначення нотаріусом спадкового майна, його складу та місцезнаходження з`ясувалося, що житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстрований на праві приватної власності за матір`ю батька, ОСОБА_5 , згідно свідоцтва про право власності від 04.08.2006.

Оскільки на момент смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , батько був зареєстрований на постійне місце проживання у м. Дрогобич і за життя не звертався з заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Зазначає, що її батько фактично, без реєстрації, проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 у с. Майничі Самбірського району до її смерті, так як вона потребувала догляду, а сестра батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за кордоном і не поверталася.

Батько продовжував проживати у належному ОСОБА_5 будинку ще тривалий час, поки сам не захворів. Після пережитого інфаркту батько потребував також догляду і вже не міг самостійно звернутися до нотаріуса для оформлення спадщини.

Крім того, після смерті матері батька, спадкова справа не відкривалася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 09.11.2021 за № 67216580, що додатково свідчить про відсутність будь-яких інших спадкоємців, які б прийняли спадщину.

Враховуючи те, що встановлення даного факту для неї має юридичне значення, а тому змушена звернутись з даною заявою до суду.

10.03.2022 року ухвалою судді в справі було відкрито провадження та призначено до розгляду на 31.03.2022.

В судове засідання заявниця не з`явилась, подала суду заяву, в якій відзначила, що просить суд проводити розгляд даної справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали до суду заяви, в яких просить проводити розгляд даної справи без їхньої участі, з приводу задоволення заявлених вимог не заперечують.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 1 ст. 315 ЦПК України визначається перелік фактів, які можуть встановлюватись судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно абз. 2 п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявниці (копія свідоцтва про народження та свідоцтва про одруження) - ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане Дрогобицьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління юстиції (м. Львів), а.с. 6-7.

Як зазначає заявниця, після смерті батька відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок АДРЕСА_1 , який належав на праві власності згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_5 , яка була матір`ю для ОСОБА_4 , та яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 і на день своєї смерті була зареєстрована у вказаному житловому будинку одна, а.с. 9, 11-13.

За життя батько заповіт не складав, тому у першу чергу право на спадкування за законом має вона, його дочка ОСОБА_6 , та її мати ОСОБА_2 .

У визначений законодавством строк вона звернулася до приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Момот М.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Відповідно до статті 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця.

Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні.

Згідно статті 66 Закону України «Про нотаріат» на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, нотаріусом або в сільських населених пунктах - посадовою особою органу місцевого самоврядування, яка вчиняє нотаріальні дії, за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину.

Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України.

Частиною першою статті 68 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Відповідно до пункту 4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно відмови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Момот М.О. від 22.12.2021, у п. 3.22 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зазначено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Оскільки такої довідки не було подано, нотаріус пропонує підтвердити факт постійного проживання батька зі своєю матір`ю у судовому порядку.

Разомз тим, як пояснює заявниця, її батько, без реєстрації, проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 у с. Майничі Самбірського району до її смерті, так як вона потребувала догляду, а сестра батька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала за кордоном і не поверталася.

Після смерті матері ОСОБА_4 , спадкова справа не відкривалася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру від 09.11.2021 за № 67216580.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд доходить висновку, що під час розгляду вказаної справи заявником надано належні та допустимі докази того, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав зі своєї матір`ю - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини після її смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 .

З огляду на вказане, враховуючи, що встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини породжує для заявника юридичні наслідки щодо виникнення права на спадкування майна спадкодавця, а тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 247, 258, 263 - 265, 273, 315 - 319 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі своєї матір`ю - ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини після її смерті в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення рішення 18 квітня 2022 року.

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Курус Р.І.