Справа №359/549/22
Провадження №2/359/1430/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Баток Н.Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу:

за первісним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в квартирі;

за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору акціонерне товариство «Кредобанк», про поділ грошових зобов`язань за кредитним договором та стягнення грошових коштів,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів.

1.1. В січні 2022 року ОСОБА_4 звернулась до суду з первісним позовом та посилалась на те, що 19 листопада 2010 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Під час шлюбу сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 . Цей об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_2 . Частки кожної сторони в ньому є рівними. Тому ОСОБА_4 просила визнати за нею право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

1.2. ОСОБА_2 пред`явив зустрічний позов та обґрунтовував його тим, що спірна квартира була придбана за грошові кошти, отримані ним на підставі кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року. Крім того, ОСОБА_2 був вимушений позичити у його матері ОСОБА_5 та брата ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 200000 гривень для сплати першого внеску за договором купівлі-продажу майнових прав №4-29/кк від 20 грудня 2018 року. В подальшому він повернув позичені грошові кошти в повному обсязі. Тому ОСОБА_2 просив здійснити поділ зобов`язань за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року та стягнути з ОСОБА_4 половину першого внеску в розмірі 100000 гривень.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2022 року (а.с.17) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ОСОБА_4 , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 4 лютого 2022 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 травня 2022 року (а.с.115-117) зустрічний позов був об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. Крім того, АТ «Кредобанк» був залучений до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 червня 2022 року (а.с.126-127) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 вересня 2022 року (а.с.207-208) у АТ «Кредобанк» була витребувана інформація про сплату кожною зі сторін грошових коштів у виконання кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року в період часу з 11 січня 2021 року до 31 січня 2022 року, а також копії платіжних та фінансових документів на підтвердження означених обставин.

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів.

3.1. У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав первісний позов та наполягав на його задоволенні. Водночас, він не визнав зустрічний позов та посилався на те, що ОСОБА_4 виконує грошові зобов`язання за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали ОСОБА_2 позику в розмірі 200000 гривень. Тому представник позивача ОСОБА_1 просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

3.2. ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 визнали первісний позов. Крім того, вони підтримали зустрічний позов та наполягали на його задоволенні.

3.3. Представник АТ «Кредобанк» Єлишев К.Ю. не визнав ні первісний, ні зустріч-ний позов. Він посилався на те, що спірна квартира є предметом іпотеки, яка забезпечує виконання кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року. АТ «Кредобанк» заперечував проти збільшення кількості позичальників за кредитним договором, а також проти збільшення кількості іпотекодавців за договором іпотеки. Тому представник АТ «Кредобанк» Єлишев К.Ю. просив суд відмовити у задоволенні позовів.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. 19 листопада 2010 року ОСОБА_7 уклала з ОСОБА_2 шлюб, за-реєстрований у ВРАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області, про що був складений актовий запис №592. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_7 було присвоєно прізвище « ОСОБА_8 ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 19 листопада 2010 року (а.с.9).

4.2. 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 уклав з ТОВ «ДБК Інвест» договір купівлі-продажу майнових прав №4-29/кк, за яким він набув майнові права відносно квартири АДРЕСА_1 .

4.3. В той же день ОСОБА_2 сплатив ТОВ «ДБК Інвест» грошові кошти в розмірі 200000 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується копією платіжного доручення №72050224 від 20 грудня 2018 року (а.с.61).

4.4. 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір №58/10 (а.с.41-47), за яким ПАТ «Кредобанк» надав кредит в розмірі 524800 гривень 00 копійок для придбання спірної квартири, а ОСОБА_2 зобов`язався щомісячно до 19 грудня 2038 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати проценти за користування ним.

4.5. В той же день ОСОБА_2 уклав з ПАТ «Кредобанк» договір іпотеки (а.с.50-55), за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредит-ним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 .

4.6. Зі змісту довідки директора ТОВ «ДБК Інвест» від 26 грудня 2018 року (а.с.58) вбачається, що у виконання договору купівлі-продажу майнових прав №4-29/кк від 20 грудня 2018 року ОСОБА_2 сплатив ТОВ «ДБК Інвест» грошові кошти в загальному розмірі 724800 гривень 00 копійок (200000,00 + 524800,00).

4.7. 14 січня 2020 року за ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №293 358229 від 30 грудня 2021 року (а.с.11-13).

4.8. Заочним рішенням Лебединського районного суд Сумської області від 7 грудня 2020 року (а.с.153-155) шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 був розірваний.

4.9. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної влас-ності» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

5.1. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

5.2. Згідно з ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц.

5.4. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

5.5. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

5.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5.8. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

5.9. Згідно з ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

5.10. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

5.11. Згідно з абз.2 ч.1 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

а. щодо первісного позову.

6.1. Встановлено, що квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_2 в період часу, протягом якого він перебував у шлюбі з ОСОБА_4 . Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на спростування вказаної презумпції. Зокрема, грошові кошти, отримані ОСОБА_2 на підставі кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року, були об`єктом спільної сумісної власності в розумінні ч.2 ст.61 СК України.

6.2. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ні ОСОБА_4 , ні ОСОБА_2 не подали докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для відступлення від засад рівності часток сторін у спірному майні.

6.3. З огляду на це суд вважає, що за ОСОБА_4 слід визнати право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 . Інша 1/2 частка в цьому об`єкті нерухомого майна належить

ОСОБА_2 щодо зустрічного позову.

6.4. Зі змісту довідки АТ «Кредобанк» (а.с.262) вбачається, що станом на день розгляду цивільної справи розмір кредиту, який залишається не повернутим ОСОБА_2 , становить 428880 гривень 32 копійки, а розмір процентів за користування кредитом 34908 гривень 14 копійок. Кредитний договір №58/10 від 20 грудня 2018 року був укладений відповідачем в інтересах сім`ї з ОСОБА_4 , а не з метою забезпечення власної підприємницької чи іншої діяльності. Ця обставина свідчить про те, що на підставі ч.4 ст.65 СК України зобов`язання за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року також підлягають поділу між позивачем та ОСОБА_2 .

6.5. Незгода АТ «Кредобанк» із збільшенням кількості позичальників за означеним кредитним договором, а також іпотекодавців (майнових поручителів) за договором іпотеки не є достатньою підставою для відмови у поділі квартири, що є спільною сумісною власністю, а також для відмови у поділі грошових зобов`язань за кредитним договором, укладеним з метою придбання вказаного об`єкту нерухомого майна.

6.6. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення майнових прав не тільки ОСОБА_4 , а також відповідача належить здійснити поділ зобов`язань за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року, що складаються з зобов`язання по повер-ненню кредиту в розмірі 428880 гривень 32 копійок та зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 34908 гривень 14 копійок. Зокрема, на кожну зі сторін слід покласти зобов`язання повернути АТ «Кредобанк» частину кредиту в розмірі 214440 гривень 16 копійок (428880,32 : 2) та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17454 гривень 7 копійок (34908,14 : 2) на умовах, передбачених кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року. Вжиття цього заходу жодним чином не порушує майнові права АТ «Кредобанк».

6.7. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що вона є матір`ю ОСОБА_4 та стверджує про те, що її дочка та ОСОБА_2 брали кредит для прид-бання квартири АДРЕСА_1 . Крім того, вони позичили у ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 4000 доларів США для сплати першого внеску за квартиру. В березні 2019 року вони повернули позичені грошові кошти в повному обсязі. Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що вона є подругою ОСОБА_9 . Тому їй відомо про те, що спірна квартира придбавалась в кредит. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 позичили у ОСОБА_10 грошові кошти в розмірі 4000 доларів США для сплати першого внеску. Вони повернули позичені грошові кошти в повному обсязі. Ці обставини відомі свідку ОСОБА_11 виключно зі слів її подруги ОСОБА_9 . Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що вона є матір`ю ОСОБА_12 та стверджує, що після продажу двох земельних ділянок вона позичила своєму сину та ОСОБА_4 грошові кошти в загальному розмірі 170000 гривень для сплати ними першого внеску за квартиру. Крім того, ОСОБА_6 , який є рідним братом відпо-відача, також продав земельну ділянку та позичив ОСОБА_2 та його дружині ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 30000 гривень для сплати ними першого внеску за квартиру. В подальшому відповідач повернув ОСОБА_5 та ОСОБА_6 позичені у них грошові кошти. Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показав, що він є рідним братом ОСОБА_2 . Йому відомо про те, що приблизно в 2019 році сторони придбавали квартиру в кредит. Для того, щоб вони мали можливість сплатити перший внесок за квартиру, ОСОБА_5 продала дві земельні ділянки та позичила їм грошові кошти в розмірі 170000 гривень, а свідок ОСОБА_6 продав земельну ділянку та позичив їм грошові кошти в розмірі 30000 гривень. Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 самостійно повернув позичені грошові кошти в повному обсязі. Допитаний у судо-вому засіданні свідок ОСОБА_13 показав, що він є знайомим ОСОБА_2 та працює в агрофірмі «Вікторія», у довгострокове користування якої ОСОБА_5 та ОСОБА_6 передали свої земельні ділянки. Йому відомо про те, що отримані грошові кошти були передані ОСОБА_4 та ОСОБА_2 для сплати ними першого внеску за квартиру.

6.8. У зв`язку з тим, що суми в розмірі 4000 доларів США, 170000 гривень та 30000 гривень значно перевищують десятьнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, договори позики на вказані суми підлягали укладенню в простій письмовій формі. Укладення таких договорів може бути підтверджено розписками або будь-якими іншими письмовими доказами, крім показань свідків. Тому показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_13 не є допустимими доказами в розумінні ч.2 ст.78 ЦПК України для підтвердження означених договорів позики. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться копії договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (Емфітевзису), укладених 15 листопада 2018 року та 19 березня 2019 року між ОСОБА_5 та ТОВ АФ «Вікторія» (а.с.73-77, 91-95), а також копія договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (Емфітевзису), укладеного 18 лютого 2019 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Білопільська аграрна компанія» (а.с.102-106). Зі змісту розпоряджень генерального директора ТОВ АФ «Вікторія» №15/11-4 від 15 листопада 2018 року та №19/03-5 від 19 березня 2019 року (а.с.79, 97) вбачається, що ТОВ АФ «Вікторія» зобов`язалось сплатити ОСОБА_5 грошові кошти за користування земельними ділянками в загальному розмірі 225732 гривень 92 копійок (135189,44 + 90543,48). Зі змісту розпорядження директора ТОВ «Білопільська аграрна компанія» №18/02-2 від 18 лютого 2019 року (а.с.109) вбачається, що ТОВ «Білопільська аграрна компанія» зобов`язалось виплатити ОСОБА_6 грошові кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 71024 гривень 84 копійок. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не подали беззаперечні докази на підтвердження того, що грошові кошти в розмірі 200000 гривень, сплачені 20 грудня 2018 року на користь ТОВ «ДБК Інвест», є частиною грошових коштів, отриманих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у виконання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (Емфітев-зису). В матеріалах цивільної справи відсутні письмові докази не тільки на підтвердження укладення договорів позики, а також на підтвердження того, що ОСОБА_2 повернув грошові кошти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

6.9. З огляду на це суд вважає, що підстави для додаткового стягнення з ОСОБА_4 на користь відповідача грошових коштів в розмірі 100000 гривень 00 копійок відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги ОСОБА_2 слід відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. Встановлено, що ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 6635 гривень 69 копійок, а ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1992 гривень 40 гривень. Ці обставини підтверджуються меморіальним ордером від 17 грудня 2021 року (а.с.6) та квитанцією від 15 травня 2022 року (а.с.40). Первісний позов задоволений в повному обсязі, тоді як зустрічний позов лише частково.

7.3. З огляду на це суд вважає, що з ОСОБА_2 на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 6635 гривень 69 копійок, а з ОСОБА_14 на користь відповідача витрати на оплату судового збору в розмірі 996 гривень 20 копійок (1992,40 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в квартирі задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частку в квартирі АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на оплату судового збору в розмірі 6635 гривень 69 копійок.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 -ни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору акціонерне товариство «Кредобанк», про поділ грошових зобов`язань за кредитним договором та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Здійснити поділ зобов`язань за кредитним договором №58/10, укладеним 20 грудня 2018 року між ОСОБА_2 та акціонерним товариством «Кредобанк», що складаються з зобов`язання по поверненню кредиту в розмірі 428880 гривень 32 копійок та зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 34908 гривень 14 копійок.

Зобов`язати ОСОБА_2 повернути акціонерному товариству «Кредобанк» частину кредиту в розмірі 214440 гривень 16 копійок та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17454 гривень 7 копійок на умовах, передбачених кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року.

Зобов`язати ОСОБА_4 повернути акціонерному товариству «Кредобанк» іншу частину кредиту в розмірі 214440 гривень 16 копійок та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17454 гривень 7 копійок на умовах, передбачених кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року.

У задоволенні зустрічного позову в частині вимоги про стягнення грошових коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 996 гривень 20 копійок.

Повний текст рішення суду складений 7 листопада 2022 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець