ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 606/1033/21 Головуючий у 1-й інстанції Ромазан Л.С.
Провадження № 22-ц/817/172/22 Доповідач - Бершадська Г.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Бершадська Г.В.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

з участю секретаря - Панькевич Т.І.

представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021року (ухваленого суддею Ромазан Л.С., повний текст якого складено 18 листопада 2021 року) у цивільній справі №606/1033/21 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Микулинецької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області, про встановлення способу участі у вихованні онука та усунення перешкод у побаченнях з онуком, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись в суд з позовом до ОСОБА_3 про встановлення способу участі у вихованні внука та усунення перешкод у побаченнях з ним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилались на те, що із 17 жовтня 2013 року їх дочка ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з відповідачем у справі ОСОБА_3 , від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2017 року (справа №607/9797/17) шлюб між відповідачем та їх дочкою ОСОБА_4 розірвано. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 разом із сином залишилась проживати у належній їй квартирі по АДРЕСА_1 . Однак, в березні 2019 року ОСОБА_3 забрав ОСОБА_6 із дитячого садочка і самовільно залишив його проживати за своїм місцем проживання в АДРЕСА_2 . З березня 2019 року по даний час між ними та ОСОБА_3 напружені відносини, в тому числі і з приводу нанесення легких тілесних ушкоджень, а також судового процесу щодо визначення місця проживання ОСОБА_6 . Зазначили, що змінивши місце проживання сина відповідач всіляко ухиляється і перешкоджає їм у спілкуванні та побаченнях з внуком, впливає на сина з метою втрати у нього родинного почуття до баби та діда, а тому просили суд зобов`язати відповідача не чинити їм перешкоди у спілкуванні з малолітнім внуком та визначити спосіб участі баби та діда у спілкуванні та вихованні внука у формі періодичних побачень з дитиною шляхом перебування його за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_3 та у місті Тернополі в місцях, сприятливих для культурного розвитку дітей (парки, атракціони, дитячі розважальні заклади, кінотеатри, басейни, аквапарки та ін.), з можливістю передання їм внука батьком в громадському місці села Струсів для уникнення будь-яких конфліктних ситуацій та травмування психіки дитини, із наступним графіком: кожну другу неділю кожного місяця за місцем проживання діда та баби з 10.00 год. до 18.00 год.; кожного року у день народження баби, діда, дитина проводить у баби та діда з 10.00 год. до 20.00 год., а якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідний; кожен перший тиждень липня кожного року протягом усього тижня дитина проживає у діда та баби; щорічно в день, наступний після дня народження дитини, 15 вересня за місцем проживання діда та баби з 10.00 години до 17.00 години, а якщо цей день припадає на робочий день, то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідний.

Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 побачення із малолітнім внуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 :

- кожну першу суботу, другу та четверту неділю щомісяця з 10 год. до 16 год. за місцем проживання батька дитини ОСОБА_3 та у громадських місцях с.Струсів Тернопільського району Тернопільської області у його присутності та у присутності психолога протягом перехідного періоду, який визначено на строк у шість місяців з дня набрання рішенням законної сили, а після закінчення перехідного періоду - побачення із малолітнім внуком ОСОБА_7 кожну першу суботу, другу та четверту неділю щомісяця з 10 год. до 16 год. за місцем проживання діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 ;

- щороку в день народження баби ОСОБА_2 16 вересня та в день народження діда ОСОБА_1 4 грудня перебування дитини ОСОБА_7 за місцем проживання баби та діда з 10 год. до 19 год. без присутності батька дитини ОСОБА_3 після закінчення перехідного періоду, який визначено на строк у шість місяців з дня набрання рішенням законної сили;

- щороку після дня народження дитини ОСОБА_7 , а саме 15 вересня , перебування дитини ОСОБА_7 за місцем проживання діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 з 10 год. до 17 год.;

- щороку в день народження дитини ОСОБА_7 , а саме 14 вересня, побачення за місцем проживання діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 з 10 год. до 14 год. або за місцем проживання дитини з 15 год. до 20 год.;

- щороку під час літніх канікул у другій половині червня постійне перебування дитини ОСОБА_7 за місцем проживання діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 без присутності батька дитини ОСОБА_3 після закінчення перехідного періоду, який визначити на строк у шість місяців з дня набрання рішенням законної сили;

- щороку 7 січня з 12 год. до 16 год. перебування дитини ОСОБА_7 за місцем проживання діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 без присутності батька дитини ОСОБА_3 після закінчення перехідного періоду, який визначити на строк у шість місяців з дня набрання рішенням законної сили.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 908 грн. сплаченого ним судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити їхні позовні вимоги.

Вважають, що рішення суду першої інстанції постановлене із грубими порушеннями норм процесуального та матеріального права, без повного та всебічного розгляду матеріалів справи.

Вказують на те, що судом не взято до уваги докази, які підтверджують наявність емоційного зв`язку апелянтів та їх внука, зокрема долучені до позовної заяви фотознімки, а також не взято до уваги як доказ створення відповідачем перешкод у спілкуванні позивачів з внуком - долученні відеозаписи, які суд безпідставно визнав такими, що подані із порушеннями строків визначених ЦПК України.

Посилаються на безпідставність твердження суду першої інстанції щодо подання відповіді на відзив стороною позивача з порушеннями процесуального строку, оскільки таке спростовується матеріалами справи, так як відзив на позов апелянтами був отриманим 11 жовтня 2021 року та в 5-ти денний термін був поданий до суду та надісланий відповідачу.

Вказують на безпідставність посилання суду першої інстанції, в описовій частині рішення на постанову Тернопільського апеляційного суду від 05 квітня 2021 року, оскільки така є скасованою постановою Верховного Суду від 15 вересня 2021 року, про що повідомлялось суд першої інстанції, а також на невірність зазначення судом першої інстанції про те, що позивачами було підтверджено місце проживання внука із його батьком у селі Струсові, так як ОСОБА_8 переховує ОСОБА_6 та не повідомляє про його місце знаходження, а сам відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації, що підтверджується повідомленнями про вручення судових повісток з відміткою "не врученні за відсутності адресата".

Вважать безпідставним та необґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо наявності психологічного бар`єру між малолітнім ОСОБА_6 та бабусею з дідусем, оскільки такий не відповідає фактичним обставинам справи, зокрема вказують на те, що між ними завжди бути теплі і приязні відносини.

Звертають увагу на необґрунтованість висновку суду першої інстанції стосовно побачення апелянтів з внуком протягом перших 6-ти місяців лише по місцю проживання ОСОБА_3 та у громадських місцях села Стусів, оскільки місце проживання відповідача є невідомим, а село Струсів має єдине громадське місце - невеличкий парк, в якому в зимовий та ранньо-весняний час через погодні умови побачення можуть бути утрудненими, в той час як позивачі мають можливість забезпечити позитивні враження з побуту під час побачень у місті Тернополі.

Вважають безпідставними висновки суду першої інстанції про те, що спілкування з дідусем та бабусею завдасть психологічного дискомфорту внукові, оскільки переконані, що емоційний стан обумовлений не їхньою присутністю у його житті, а напруженими конфліктними стосунками між батьками.

Зазначають, що судом не взято до уваги, що у висновку органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради відсутня будь-яка інформація про наявність психологічного бар`єру між внуком та дідом і бабою, чи про наявність небажання в ОСОБА_6 бачити діда та бабу.

Посилаються на те, що судом першої інстанції не зазначено підстав, з яких судом відмовлено у задоволенні графіку побачень, запропонованого позивачем.

Від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити у її задоволенні у повному обсязі. Вказує на те, що не заперечує стосовно спілкування діда і баби з внуком та не чинить жодних перешкод у їх спілкуванні з дитиною. Погоджується на спілкування сина із дідом і бабою лише у його присутності та тільки за бажанням самого ОСОБА_6 . Вважає, що не можна виривати сина із його звичного середовища для зустрічей з дідом та бабою, яких він не пам`ятає, ще й без присутності батька, оскільки такі дії спрямовані не для найкращого задоволення інтересів дитини, яка в свою чергу є особистітю, з думкою якої потрібно рахуватись про що зазначається зокрема у висновку Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2021 року в справі №350/1696/19 та у висновку висловленому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2021 року в справі №223/306/20. Щодо побачень у парку - в зимовий час доцільно проводити зустрічі в будинку де проживає ОСОБА_6 . Вважає, що для налагодження психологічного комфорту у спілкуванні між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та внуком потрібен час, так як вони не спілкувались більше двох років, відповідно за цей час у ОСОБА_6 з`явились власні інтереси, а змушування дитини до спілкування з ними може призвести до протилежного.

В судовому засіданні представник сторони позивача підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів викладених у ній та просив її задовольнити та заперечив щодо відзиву відповідача.

В судовому засіданні представник сторони відповідача заперечив щодо задоволення апеляційної скарги та підтримав свою позицію викладену у відзиві відповідача.

Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи та переглянувши справу за наявними в ній доказами колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, однак таким вимогам воно не відповідає.

Згідно із статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Відповідно до статті 263 СК України спір щодо участі баби та діда у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 СК України.

Частинами першою та другою статті 159 СК України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та онуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення ЄСПЛ у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, § 108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і онуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми онуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з онуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Так, судом першої інстанції встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають дочку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі із 17 жовтня 2013 року, який розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2017 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 від шлюбу ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_3 народився син ОСОБА_5 , який більше двох років проживає з батьком.

Між сторонами існують напружені, неприязні відносини.

Висновком органу опіки та піклування Микулинецької селищної ради щодо участі діда ОСОБА_1 , 1971 року народження, баби ОСОБА_2 , 1972 року народження, у вихованні внука ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженим рішенням виконавчого комітету Микулинецької селищної ради №241 від 29.09.2021 року визначено за доцільно встановити дідові ОСОБА_1 та бабі ОСОБА_2 час для спілкування з внуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : кожну другу неділю щомісяця за місцем проживання баби та діда з 10:00 год. до 18:00 год.; щороку в день народження баби ОСОБА_2 16 вересня та в день народження діда ОСОБА_1 04 грудня, дитина проводить у діда та баби з 10:00 год. до 19:00 год., якщо ці дні припадають на робочі, то днями зустрічей вважати наступні вихідні дні, якщо такі дні збігаються з графіком спілкування матері з сином, то участь діда та баби з внуком може бути тільки за спільною згодою з матір`ю; перший та третій тиждень липня щороку дитина проводить із ночівлею у діда ОСОБА_1 та баби ОСОБА_2 ; щорічно перший вихідний день після дня народження дитини 15 вересня дитина проводить у баби та діда з 10:00 год. до 17:00 год., крім днів та годин, якщо такі співпадатимуть з графіком, наданим матері ОСОБА_4 (рішення виконавчого комітету Микулинецької селищної ради від 05.08.2021 року №183), а саме: щовівторка та щочетверга з 15:00 год до 20:00 год; кожної першої суботи і неділі, кожної третьої суботи і неділі щомісяця з 10:00 год. до 20:00 год.; кожного року в день народження дитини з 10:00 год. до 14:00 год; половину тривалості шкільних канікул поспіль протягом навчального року; протягом усього червня щороку; 01 січня, 07 січня, 08 березня, 28 червня щороку з 12:00 год. до 16 год. Однак такі зустрічі з дитиною можливі за згодою матері та можуть бути спільними для матері, діда, баби по лінії матері, оскільки відповідно до ч. 1, 2 ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.

Задовольняючи частково позовні вимоги та встановлюючи графік побачень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із малолітнім внуком ОСОБА_10 , які повинні відбуватись у присутності батька дитини ОСОБА_3 і психолога (присутність якого повинні забезпечити позивачі) протягом встановленого 6 місячного перехідного періоду, та за місцем проживання батька і в громадських місцях в с. Струсів, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір щодо участі баби та діда у вихованні внука, які не спілкувались з ним більше двох років, а тому для налагодження психологічно комфортного спілкування між ними потрібен час, оскільки за цей час у внука з`явились власні інтереси, які відповідають його вікові, а змушування дитини до спілкування з ними може призвести до протилежного бажання дитини, а саме небажання спілкування, та враховував емоційну напруженість, яка є між сторонами, фактичні обставини, інтереси дитини, її вік, стан здоров`я, розвиток та факт проживання дитини з батьком.

Колегія не погоджується з висновком суду про те, що побачення позивачів з внуком протягом перших шести місяців повинні відбуватись в присутності батька та психолога.

Відповідач участь позивачів у спілкуванні та вихованні сина в його присутності та присутності психолога обґрунтовував тим, що ОСОБА_6 з березня 2019 року проживає з ним, позивачі не бачились і не контактували з ним більше двох років і він їх забув, тому для психологічного комфортного спілкування потрібна їх участь та побачення повинні відбуватись за місцем його проживання та в громадських місцях села Струсів Теребовлянського району.

Заперечуючи вказані обставини позивачі зазначали, що ОСОБА_6 після розлучення їх дочки з відповідачем проживав з матір`ю до березня 2019 року і в них були теплі родинні відносини, а після того коли відповідач забрав ОСОБА_6 на побачення і не повернув всі їхні неодноразові намагання побачитись з внуком разом з дочкою, матір`ю дитини, були безрезультатними - воріт будинковолодіння ніхто не відкривав, а при спробі їх відкрити і зайти, виник конфлікт за наслідками якого відкрите кримінальне провадження, тобто існуванням неприязних відносин з відповідачем.

Суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 після розлучення його батьків до березня 2019 року проживав з матір`ю ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 і до цього часу між позивачами та ОСОБА_6 були теплі родинні відносини. У березні 2019 року відповідач ОСОБА_3 забрав сина і не повернув тобто самовільно без погодження з матір`ю змінив його місце проживання. З того часу позивачі не бачились з внуком, між ними і їх дочкою ОСОБА_4 та відповідачем виникли непорозуміння та неприязні відносини з приводу зміни відповідачем місця проживання дитини та позбавлення їх можливості бачитись та спілкуватись з нею.

Намагання позивачів та матері побачитись з ОСОБА_6 були безрезультатними, а при спробі потрапити на територію будинковолодіння в селі Струсів, де проживає ОСОБА_6 закінчилось конфліктом та відкриттям кримінального провадження, яке перебуває на розгляді Теребовлянського районного суду.

Наведене свідчить про те що між сторонами існують неприязні відносини, що суд встановив , однак не врахував при вирішенні спору визначаючи присутність батька при спілкуванні позивачів з внуком протягом перших шести місяців.

Отже присутність батька при спілкуванні позивачів з внуком за вказаних обставин не сприятиме їх комфортному спілкування, та може викликати конфлікт, що не відповідатиме інтересам дитини .

Враховуючи те, що присутність батька не сприятиме комфортному спілкування позивачів з внуком, тому встановлення побачень протягом шести місяців за місцем проживання відповідача, який не є власником будинку, в якому проживає з сином, та в громадських місцях села Струсів Теребовлянського району є недоцільним.

Вирішуючи спори щодо участі батьків, діда та баби у вихованні дитини суди повинні виходити з найкращих інтересів дитини.

Зважаючи на те, що місті Тернополі є багато сприятливих для культурного розвитку місць: парків, атракціонів, дитячих розважальних закладів, кінотеатри, басейни, аквапарк тому спілкування та зустрічі позивачів з внуком за місцем їх проживання, а не в селі Струсів Теребовлянського району, відповідатиме інтересам дитини. Сам по собі факт проживання протягом близько трьох років ОСОБА_6 з батьком не може бути підставою для його присутності в побаченнях позивачів з внуком.

Також суд обґрунтовував необхідність перехідного періоду в шість місяців та присутності батька при побаченнях позивачів з ОСОБА_6 появою в нього власних інтересів, які відповідають його вікові, віком, станом здоров`я та розвитком дитини. Враховуючи вказані обставини суд першої інстанції не з`ясував як вони впливають на необхідність присутності батька при спілкуванні позивачів з внуком. ОСОБА_6 має достатній вік - більше семи років для самостійного спілкування з близькими родичами. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про стан здоров`я, які сере іншого суд врахував при вирішені спору.

У висновку органу опіки та піклування та матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про наявність психологічного бар`єру між ОСОБА_6 та дідом ОСОБА_1 і бабою ОСОБА_2 , чи про наявність небажання в ОСОБА_6 їх бачити.

При цьому, колегія суддів відзначає, що матеріали справи не містять жодних доказів негативного впливу баби та діда на внука, а також неналежних умов проживання останніх, а відтак необґрунтованим є висновок суду першої інстанції про необхідність побачень ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із малолітнім внуком ОСОБА_10 , лише у присутності батька дитини ОСОБА_3 , психолога і лише за місцем проживання батька та в громадських місцях в с. Струсів.

Колегія також не вбачає необхідності при спілкуванні позивачів з внуком присутності психолога тому що між позивачами та ОСОБА_6 за час проживання його з матір`ю були теплі родинні відносини і для їх відновлення не потрібна допомога спеціаліста.

Обмеження місця спілкування (виключно за місцем проживання батька і в громадських місцях в с. Струсів.), а також визначений судом перехідний період побачень протягом шести місяців лише у присутності батька та за участю психолога на думку колегії суддів буде мати наслідком лише збільшення емоційної напруженості, що в свою чергу буде негативно впливати на психологічний стан дитини, а відтак суперечитиме найкращим її інтересам.

Крім того, судом першої інстанції не наведено жодного мотиву, який би спростовував запропонований позивачами час спілкування із внуком, проте на думку колегії суддів саме такий час спілкування гарантуватиме підтримування звичайних стосунків діда та баби, зокрема в контексті усталеної практики ЄСПЛ та позитивно впливатиме на дитину.

Вирішуючи спір суд вийшов за межі позовних вимог.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до переконання про наявність правових підстав для зміни способу та часу побачення позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із їхнім внуком ОСОБА_7 .

Таким чином, в силу вимог п.3 ч.1 ст. 376 ЦПК України колегія суддів приходить до переконання про необхідність скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними. Залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00№23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 389-390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2021 року - скасувати і ухвалити нове, яким:

Встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрованому в АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрованій в АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 побачення з внуком ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 :

- кожну другу неділю місяця за місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10:00 год. до 18:00 год.;

- кожного року в день народження бабусі ОСОБА_2 16 вересня та день народження дідуся ОСОБА_1 04 грудня з 10:00 год. до 19:00 год., а якщо цей день припадає на робочий то днем спілкування вважати наступний за ним днем вихідний;

- кожен перший тиждень липня місяця кожного року протягом усього тижня Тимур проводить із дідом ОСОБА_1 та бабою ОСОБА_2 ;

- щорічно в день, наступний після дня народження 15 липня за місцем проживання бабусі та дідуся ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 10:00 год до 17:00 год., а якщо цей день припадає на робочий день то днем спілкування вважати наступний за цим днем вихідний.

Зобов`язати ОСОБА_3 за два дні до зустрічі повідомляти дідуся ОСОБА_1 та бабусю ОСОБА_2 по номеру НОМЕР_3 шляхом надіслання СМС повідомлення про місце передання їм ОСОБА_11 відповідно до встановленого графіку.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 1362 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2022 року.

Головуюча: Бершадська Г.В.

Судді: Гірський Б.О.

Хома М.В.