УХВАЛА

11 травня 2022 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі судді Левчука О.В.,

за участі секретаря судового засідання Янок М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго"

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 4 933, 96 грн

В засіданні приймали участь:

позивач: не з`явився;

представник відповідачки: ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

22.09.2021 року до Рівненського міського суду надійшла на розгляд позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання .

Ухвалою від 05 жовтня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено справу до розгляду у судовоум засіданні.

16.11.2021 представником відповідачки поданий відзив на позов, у якому просить суд: у задоволенні позову відмовити повністю через необґрунтованість, безпідставність та пред`явлення позову до неналежного відповідача; стягнути з позивача витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням інших дій в сумі 520, 50 грн.

10.05.2022 представником позивача подане клопотання про заміну неналежного відповідача, згідно якого просить суд замінити у справі первісного відповідача ОСОБА_1 , на належного відповідача - ОСОБА_3 .

Крім того, 10.05.2022 від представника позивача надійшло клопотання про зменшення розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до якого просить суд зменшити витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із вчиненням інших дій до 1 000, 00 грн.

Перевіривши подані клопотання, доводи відзиву та наявні матеріали справи, заслухавши думку представника відповідачки, суд зазначає таке.

За змістом статей 42, 175 ЦПК України обов`язок визначати відповідача у справі покладається на позивача, який відповідно до принципу диспозитивності, закріпленого у статті 13 ЦПК України, вільно розпоряджається своїми правами щодо предмета спору.

Отже, визначення кола відповідачів у справі є виключним правом позивача.

Відповідно до ч.2, 4, 5 ст. 51 ЦПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Судом встановлено, що у 2007 році житлове приміщення, за адресою: АДРЕСА_1 було переобладнане у нежитлове (приміщення офісу), що підтверджується копією технічного паспорту долученого до відзиву.

20 серпня 2007 року ОСОБА_1 відчужила зазначене приміщення ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 20.08.2007 №1874. З 13 серпня 2012 року вищевказане приміщення перейшло у власність ОСОБА_4 на підставі свідоцтва виданого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Н. Наумовою, зареєстроване в реєстрі за №6:55.

Наведені факти підтверджуються відповіддю КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації» від 05.11.2021 року вих. № 420.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних-відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. При цьому учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є власник, споживач, виконавець, виробник.

Пунктом 1 частини 1 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом

Відповідно до статті 322 ЦК України, на власника покладається тягар утримання майна.

З огляду на те, що відповідачка - ОСОБА_1 не була власником приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , у період виникнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення, клопотання про заміну первісного відповідача є таким, що підлягає задоволенню, а тому слід замінити первісного відповідача - ОСОБА_1 , на належного відповідача - ОСОБА_3 .

Водночас, відповідачем, який підлягає заміні, заявлено клопотання про відшкодування судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 500, 00 грн відповідно до договору про надання правничої допомоги від 26.10.2021 №242/21 та витрат, пов`язаних із вчиненням інших дій в сумі 520, 50 грн. згідно рахунку КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" від 09.11.2021.

Слід зазначити, що саме позивач несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій щодо визначення належного відповідача, який полягає, у тому числі, й у обов`язку відшкодування витрат, пов`язаних із необґрунтованим залученням неналежного відповідача.

Відповідно до п.1, 3 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

У ч.2 ст.140 ЦПК України вказано, що розмір витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження, забезпеченням доказів та вчиненням інших дій, пов`язаних з розглядом справи чи підготовкою до її розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Також суд зазначає, що відповідно до ст. 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в ст. 1 вищевказаного Закону, згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (ст. 1 вищевказаного Закону).

За приписами ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є, зокрема надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

З викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (аналогічна позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

Приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зробленим у постанові від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Крім того, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. (Правова позиція Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду згідно з Постановою від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 «Щодо витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції»).

Так, на підтвердження своїх витрат на правову допомогу та витрат, пов`язаних із вчиненням інших дій представником відповідачки подано договір про надання правничої допомоги від 26.10.2021 №242/21 та рахунок КП "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" від 09.11.2021 на суму 520, 50 грн.

Пунктом 1.2. договору про надання правничої допомоги від 26.10.2021 №242/21 передбачено, що правнича допомога перед у п. 1.1. договору полягає у наданні юридичних консультацій, правовому аналізі документів, підготовці проекту процесуальних документів та представництві інтересів клієнта в Рівненському міському суді Рівненської області.

Згідно п. 2.1. договору про надання правничої допомоги від 26.10.2021 №242/21 , за надання правничої допомог,и передбаченої у п. 1.2. договору, клієнт сплачує об`єднанню гонорар в сумі 5 500, 00 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачка отримала правничу допомогу.

Представник позивача вважає, що вказані витрати є неспівмірними зі складністю судової справи, обсягом наданих адвокатом послуг та ціною позову.

Втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони допускається виключно у випадках, визначених Законом, та можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам.

Суд враховує що ціна позову складає 4 933, 96 грн, а також те, що поданий відзив на позов складений на 4 арк., містить аналіз доводів позовної заяви та законодавства України, вказана справа не є складною, а тому слід дійти до висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат в зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений та документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31.07.2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Враховуючи складність справи, обсяг наданої адвокатом правової допомоги, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та з огляду на необґрунтовані дії позивача при залученні відповідача, слід дійти висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 2 500, 00 грн 00 коп., та відповідно підлягають стягненню з позивача на користь відповідача, який вибув, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням інших дій в сумі 520, 50 грн.

Керуючись ст. 51, 141, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника позивача про заміну первісного відповідача належним відповідачем задовольнити.

Замінити первісного відповідача - ОСОБА_1 , на належного відповідача - ОСОБА_3 .

Копію ухвали одночасно із копією позовної заяви надіслати на адресу належного відповідача ОСОБА_3 .

Встановити відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду відповідач зобов`язаний надіслати (надати) копію відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України у строк для подання відзиву відповідач має право пред`явити зустрічний позов.

Встановити позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, яка має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У цей же строк позивач має право подати клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Встановити відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, яке має відповідати вимогам ч.3-5 ст.178 ЦПК України, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" (вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне, 33027, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500, 00 грн. та витрати, пов`язані із вчиненням інших дій в сумі 520, 50 грн.

Ухвала суду в частині розподілу судових витрат, які підлягають компенсації заміненому відповідачу, може бути оскаржена до безпосередньо до Рівненського апеляційного суду або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду в частині розподілу судових витрат, які підлягають компенсації заміненому відповідачу, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підписана 11.05.2022

Суддя Левчук О. В.