КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/7694/20
провадження № 22-з/824/761/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Кирилюк Г.М.,

суддів: Семенюк Т. А., Ящук Т. І.

при секретарі Пітенко І. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти та стягнення аліментів на утримання батька, з яким проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року в складі судді Чех Н.А.,

встановив:

30.05.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права на аліменти та стягнення аліментів на утримання батька, з яким проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року позовні вимоги задоволено. Припинено з 05 березня 2020 року право на аліменти на утримання ОСОБА_2 , з якою до 05 березня 2020 року проживала дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на його тримання у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500,00 грн щомісячно за період з 01 квітня 2020 року по 08 серпня 2020 року (досягнення дитиною трирічного віку). Вирішено питання про розподіл судових витрат. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Постановою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2021 року рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

23.12.2021 представник ОСОБА_2 - адвокат Папазова Г. А. звернулася до суду з заявою про поворот виконання судового рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Допущено поворот виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року у справі №755/7694/20.

В порядку повороту виконання стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 5 135,87 грн, стягнуті при виконанні рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 березня 2021 року у справі №755/7694/20.

Постановою Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року скасовано ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2022 року, ухвалено нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_2 про поворот виконання рішення суду в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на аліменти та стягнення аліментів на утримання батька, з яким проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років відмовлено.

26.09.2022 представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко М. М. звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якого покласти на ОСОБА_2 судові витрати в частин витрат на професійну правничу допомогу адвоката Якименка М. М., понесених ОСОБА_1 при вирішенні даної справи в суді апеляційної інстанції у загальній сумі 7 075 грн (без ПДВ).

Заява мотивована тим, що представником ОСОБА_1 - адвокатом Якименком М. М. в судовому засіданні 21.09.2022 було заявлено клопотання про покладення судових витрат на ОСОБА_2 та про надання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів після ухвалення рішення суду.

До цієї заяви заявником надано докази щодо розміру судових витрат у загальній сумі 7 075 грн (без ПДВ), які ОСОБА_1 ще має сплатити (понести) за надану професійну правову (правничу) допомогу адвоката Якименка М. М. у зв`язку з розглядом даної справи, а саме: 1) копію договору про надання правової (правничої) допомоги від 10.02.2020; Додаткової угоди від 20.12.2021 та додатку 1 - Погодження гонорару від 10.02.2020; 2) копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №2863/10 від 23.06.2005, видане Київською обласною КДКА, посвідчення адвоката Якименка М. М. та ордеру серії АІ №1024005 від 12.02.2020; 3) копію Акту прийому надання правової (правничої) допомоги від 26.09.2020.

Також представником ОСОБА_1 - адвокатом Якименком М. М. надано квитанцію АТ «Укрпошта» від 26.09.2022 про направлення заяви про ухвалення додаткового рішення на поштову адресу ОСОБА_2 .

Заперечень ОСОБА_2 на заяву про ухвалення додаткового рішення з приводу розподілу судових витрат суду не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Якименко М. М. заяву підтримав та просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, від представника ОСОБА_5 - адвоката Папазової Г. А. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю ознайомитись з матеріалами справи. Крім цього, нею подано касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 21 вересня 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що наведені в клопотанні обставини не є підставою для відкладення розгляду справи, враховуючи, що про судове засідання адвокат Папазова Г. А. була повідомлена завчасно, про що 25.10.2022 на електронну адресу суду надіслала відповідне підтвердження (а.с. 157 т. 2).

Заслухавши пояснення представника заявника, перевіривши викладені в заяві доводи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом статті 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За загальним правилом у судовому рішенні повинні бути розглянуті всі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення.

Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі, з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Зазначене узгоджується із положенням частини першої статті 182 ЦПК України про те, що учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом.

Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що однією з основних засад (принципів) судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді та захиститися у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до врегулювання спору в досудовому порядку. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами: - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи,до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були понесені.

У додатковій постанові Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №922/2821/18 зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення частин п`ятої-сьомої статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) (аналогічні положення містяться в частинах третій-п`ятій статті 141 ЦПК України) попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Відповідно до частини другої статті 124 ГПК України (яка кореспондується з частиною другою статті 134 ЦПК України) у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Отже, наведена норма процесуального закону надає суду право у разі невиконання стороною обов`язку подати попередній розрахунок судових витрат відмовити у їх відшкодуванні, за винятком суми сплаченого стороною судового збору. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не подав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у порядку, визначеному процесуальним законом. З урахуванням наведеного, а також положень статті 13 ГПК України, за змістом якої судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, за якими учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом, і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, суд касаційної інстанції вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що в апеляційній скарзі ОСОБА_1 не просив відшкодувати судові витрати на професійну правничу допомогу.

Клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявлено представником ОСОБА_1 - адвокатом Якименком М. М. в судовому засіданні 21.09.2022. При цьому адвокатом також не було наведено попереднього розрахунку судових витрат.

Розрахунок вартості наданих послуг, який наведено в Акті прийому надання правової (правничої ) допомоги від 26.09.2022, не свідчить про існування підстав, які унеможливлювали подання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат.

Оскільки заявник не подавав до суду апеляційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, не визначав попередню суму судових витрат, які він очікує понести, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у відшкодуванні судових витрат, про які йдеться у згаданій заяві.

Керуючись статтями 260, 270 ЦПК України суд

ухвалив:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Якименка Миколи Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у справі № 755/7694/20 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.11.2022.

Суддя-доповідач Г. М. Кирилюк

Судді: Т. А. Семенюк

Т. І. Ящук