АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2022 року

м. Чернівці

справа № 724/461/22

провадження 822/752/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.Н., Перепелюк І.Б.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Державна казначейська служба України, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України,

апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2022 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Єфтеньєв О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що 09 грудня 2021 року працівником патрульної поліції складено щодо нього протокол серії ААБ №331903 за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, поліцейськими порушено норми чинного законодавства та його конституційні права.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 грудня 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою в справі про адміністративне правопорушення ЕАО №5126446 від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

15 грудня 2021 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , подано до Хотинського районного суду Чернівецької області позовну заяву про скасування постанови серії ЕАО №5126446 від 09 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2022 року адміністративний позов задоволено та скасовано постанову інспектора першої роти батальйону УПП в Чернівецькій області молодшого лейтенанта поліції Руснака Івана Анатолійовича про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5126446 від 09 грудня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Всі вищенаведені судові рішення набрали законної сили.

Вважає, що наведеними доказами підтверджено його невинуватість в інкримінованих правопорушеннях та протиправність дій працівників патрульної поліції.

Зазначав, що у зв`язку з незаконними діями та рішеннями поліцейського - незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, протиправним складанням протоколів про адміністративне правопорушення та безпідставним вимаганням пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння йому завдано значної моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях, яких зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою та незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, а також у приниженні честі та гідності.

Крім того, діями працівниками поліції позивачу було завдано матеріальну шкоду, яка полягає в тому, що останній, у зв`язку з вчиненням працівниками УПП в Чернівецькій області дій, які полягають у складанні стосовно ОСОБА_1 безпідставної адміністративної постанови про його притягнення до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП, а також складання щодо ОСОБА_1 адміністративного протоколу про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП, поніс матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на професійну правничу у розмірі 17 875 гривень.

Посилаючись на ст.56 Конституції України, ст. 16, 23, 1167, 1173, 1174 ЦК України, просив суд стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 10 000 гривень компенсації моральної шкоди та 17 875 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданими незаконними діями задоволено частково.

Стягнуто в рахунок відшкодування моральної та матеріальної шкоди на користь ОСОБА_1 з Державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 10 000 гривень та відповідно 9750 гривень.

Вирішено питання про судові витрати.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що стосовно позивача ОСОБА_1 здійснювалися провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. ч.2 122, ч.1 130 КУпАП, які в подальшому закриті судами за відсутністю складу адміністративних правопорушень, що підтверджує незаконність дій та рішень посадових осіб Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, які ініціювали та здійснювали вказані провадження. Тому суд дійшов висновку, що незаконними діями та рішеннями працівників поліції позивачу заподіяна моральна шкода саме в такому розмірі, який заявлений позивачем у позові, тобто у розмірі 10 000 гривень.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди суд першої інстанції вказав, що понесені витрати на професійну правничу допомогу у справі №724/2498/21 підлягають відшкодуванню у вказаній справі у розмірі 9750 гривень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Державна казначейська служба України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції, визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Тобто, суд повинен був з`ясувати усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на вимоги розумності, виваженості і справедливості.

На думку апелянта, судом першої інстанції достовірно не було встановлено наявність моральної шкоди, в чому саме вона полягає, а також обґрунтування саме такого розміру моральної шкоди, що суперечить вимогам законодавства України та є підставою для скасування рішення.

Також вказують на те, що суд першої інстанції помилково ототожнив витрати на професійну правничу допомогу та шкоду (збитки) у розумінні чинного законодавства. Вказує на те, що позивачем документально не доведені витрати на професійну правничу допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У апеляційній скарзі Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та положення ст. 1176 ЦК України, як на підставу для відшкодування шкоди.

Також посилаються на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди та не вказує на неправомірність дій посадових осіб чи службових осіб органів державної влади.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

09 грудня 2021 року працівником патрульної поліції складено щодо ОСОБА_1 протокол серії ААБ №331903 за ч.1 ст.130 КУпАП. При цьому, поліцейськими грубо порушено норми чинного законодавства та його конституційні права.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 грудня 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постановою у справі про адміністративне правопорушення ЕАО №5126446 від 09 грудня 2021 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕАО № 5126446 від 09 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності задоволено. Скасовано постанову інспектора першої роти батальйону УПП в Чернівецькій області Руснака І.А. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5126446 від 09 грудня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги слід задовольнити частково.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до статей 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20 (провадження № 61-2647св21) зазначено, що:

«У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18)».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 29 вересня 2021 року у справі № 166/1222/20 (провадження № 61-9003св21) зазначено, що «у справі, яка переглядається, безпідставно не застосувавши до спірних правовідносин правовий висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладений у вищезгаданій постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 19000сво18), апеляційний суд залишив поза увагою той факт, що закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом».

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічне твердження міститься у постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі №726/837/20.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, стосовно позивача ОСОБА_1 здійснювалися провадження у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 122 ч.2, 130 ч.1 КУпАП.

Постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 28 грудня 2021 року провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 закрито, у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 24 січня 2022 року позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області про скасування постанови серії ЕАО № 5126446 від 09 грудня 2021 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності задоволено. Скасовано постанову інспектора першої роти батальйону УПП в Чернівецькій області Руснака І.А. про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 5126446 від 09 грудня 2021 року, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП. Провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрито, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення у його діях.

Отже, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що дії працівника патрульної поліції щодо складання відносно ОСОБА_1 протоколу про адміністративне правопорушення та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно та відшкодування якої здійснюється незалежно від вини.

На підставі наведеного вище, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення на користь позивача моральної шкоди.

Апеляційний суд погоджується з розміром моральної шкоди, присудженої судом першої інстанції, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до положення п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, суд врахував характер та обсяг моральних страждань позивача внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності, також врахував, що внаслідок незаконного притягнення до адміністративної відповідальності позивач переніс нервовий стрес, оскільки був вимушений захищатися від необґрунтованих дій інспектора патрульної поліції та звертатися до суду, щоб довести неправомірність дій інспектора патрульної поліції.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційних скарг про те, що судом не враховано, що сам факт закриття справи про адміністративне правопорушення не тягне наслідків цивільно правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідача заподіяли позивачу моральної шкоди, оскільки здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яке в подальшому було закрито судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності є, як правило, відповідне судове рішення, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищих посадових осіб органу державної влади.

Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц, а також у Постанові Верховного Суду від 09 червня 2021 року у справі № 726/837/20.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду та відмови в задоволенні позовних вимог позивача доводи апеляційних скарг про те, що позивачем не доведено протиправність дій чи бездіяльності посадових осіб патрульної поліції та застосування ст. 1176 ЦК України до цих правовідносин, з огляду на таке.

Ст. 2, 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п. 2 ч.1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Згідно з ст. 1173 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Таким чином, факт закриття справ про адміністративне правопорушення за відсутності в діях особи складу адміністративного правопорушення свідчить про те, що постанова про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та ч.2 ст.122, КУпАП складені щодо позивача незаконно, що спричинило позивачу моральну шкоду.

За змістом норм глав 19-21 КУпАП притягнення особи до адміністративної відповідальності розпочинається зі стадії складання щодо неї протоколу про адміністративне правопорушення.

Доводи апеляційних скарг відповідачів про те, що позивач не довів, а суд не обґрунтував визначений розмір моральної шкоди, є безпідставними, оскільки висновки суду вказують на те, що незаконні дії щодо позивача призвели до того, що йому було завдано моральної шкоди, яка полягає у моральних та фізичних стражданнях, так як позивачу необхідно було доводити свою невинуватість перед судом та рідними. Також позивач змушений був звернутись за правовою допомогою до адвоката та нести в зв`язку із цим додаткові матеріальні затрати.

При цьому, ухвалюючи рішення, суд першої інстанції правильно зазначив про те, що спричинена ОСОБА_1 моральна шкода повинна відшкодовуватися на загальних підставах, визначених ст. 1174 ЦК України, а не на підставі ст. 1176 ЦК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», на які посилався позивач, оскільки за відсутності цих підстав в силу вимог ч.6 ст. 1176 УК України шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 ЦК України).

Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року, справа №920/715/17.

Щодо стягнення матеріальної шкоди

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями ст. 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173,1174 ЦК України).

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» в особи виникає право на відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Відшкодування шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесені особою витрати на погашення штрафу накладеного судом.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином, моральна шкода.

Як убачається з матеріалів справи на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання юридичної (правничої) допомоги ОСОБА_1 від 13 грудня 2021 року, акт про надання послуг до договору про надання правової допомоги від 16 лютого 2022 року, квитанцією № 13/12/21 від 16 лютого 2022 року про оплату понесених витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до розрахунку суми гонорару адвокатом Соником В.В., згідно з договором про надання правової допомоги від 13 грудня 2021 року, надано наступні послуги: консультація щодо характеру спірних правовідносин; вивчення та правовий аналіз матеріалів справи; складання позовної заяви про скасування постанови серії ЕАО №5126446; ознайомлення з матеріалами справи №725/8799/21 (130КУпАП); заява про усунення недоліків позовної заяви справа №724/2498/21; ознайомлення з матеріалами справи №725/8799/21 (130 КУпАП); складання заперечення на протокол справа 725/8799/21, заява на видачу копії постанови 725/8799/21; поїздка на судове засідання до Хотинського районного суду Чернівецької області у справі 724/2498/21; клопотання про долучення доказів у справі 724/2498/21; заява на видачу копії рішення 724/2498/21.

Як убачається з вказаного розрахунку адвокатом Соником В.В. всього надано послуг на загальну суму 17 875 гривень.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що витрати на професійну правничу допомогу у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Чернівецькій області щодо скасування постанови серії ЕАО № 5126446 від 09 грудня 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності у розмірі 8125 гривень, не підлягають стягненню у даній справі, оскільки позивач та його представник із заявою до суду про стягнення зазначених витрат не зверталися.

Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу, неправомірними діями працівника патрульної поліції, заподіяна матеріальна шкода у вигляді витрат в розмірі 9750 гривень (17875 гривень-8125 гривень), які позивач поніс на оплату професійно правничої допомоги.

Посилання в апеляційній скарзі Державної казначейської служби України про недоведеність позивачем витрат на професійну правничу допомогу спростовано матеріалами справи.

Також безпідставними є доводи Державної казначейської служби України на те, що суд першої інстанції помилково ототожнив витрати на професійну правничу допомогу та шкоду (збитки) у розумінні чинного законодавства, оскільки в ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» вказано, що громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми сплачені у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, ухваливши правильне по суті судове рішення, однак помилково зробив висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної та моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що «кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Проте суди на це уваги не звернули та зробили помилковий висновок про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди безпосередньо з Державної казначейської служби України шляхом їх списання з єдиного казначейського рахунку».

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

З урахуванням необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні, з викладенням абзаців другого, третього, четвертого резолютивної частини в наступній редакції: «Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 10 000 гривень компенсації моральної шкоди та 9 750 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а також 198 гривень 48 копійок судового збору». У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Управління патрульної поліції в Чернівецькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 серпня 2022 року змінити, виклавши абзаци другий, третій, четвертий резолютивної частини в такій редакції:

«Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) 10 000 гривень компенсації моральної шкоди.

Стягнути Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) 9 750 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) 198 гривень 48 копійок судового збору».

У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді: Н. К. Височанська

І. Б. Перепелюк