Справа № 473/2294/22
РІШЕННЯ

іменем України

"28" грудня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами,

ВСТАНОВИВ:

в вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі -ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами в загальному розмірі 32 040 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.11.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір № 3228882 про надання споживчого кредиту, за умовами якого останньому було надано кредит у розмірі 5 500 грн. 00 коп. з терміном користування 30 днів. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування коштами в межах строку надання кредиту (без пролонгації), 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування коштами, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином.

28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28072021, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору № 3228882 від 21.11.2020.

Відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, в зв`язку з чим виникла заборгованість по договору в розмірі 18 040 грн. 00 коп., в тому числі заборгованість за кредитом у розмірі 5 500 грн. 00 коп., заборгованість за процентами в розмірі 12 540 грн. 00 коп.

Крім цього, 20.12.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №/351680, згідно якого відповідач отримав фінансовий кредит у розмірі 3 500 грн. 00 коп. з терміном користування до 18.01.2021, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % на добу.

08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 08122021, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №/351680 від 20.12.2020.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 14 000 грн. 00 коп., в тому числі: заборгованість за кредитом 3 500 грн., заборгованість за процентами 10 500 грн. 00 коп.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача в повному обсязі.

21.09.2022 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позов, у якому останній просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи на те, що позивачем не надано доказів щодо перерахування фінансовими установами кредитних коштів, відповідно до умов договорів; належного розрахунку заборгованості за договорами . Крім того нарахування процентів здійснено після закінчення строку кредитування.

30.09.2022 представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надіслав відповідь на відзив, в якій останній просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначивши аргументи, що є подібними у позові.

В судове засідання представник позивача не з`явився, проте згідно наявної в матеріалах справи заяви просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, судом повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207ЦК України, правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

З матеріалів справи вбачається, що договір про надання споживчого кредиту був вчинений в електронній формі.

А тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Згідно п.п. 5, 7 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, крім визначених Цивільним кодексом України істотних умов для відповідного виду договору, може містити інформацію про: технологію (порядок) укладення договору; порядок створення та накладання електронних підписів сторонами договору; можливість та порядок внесення змін до умов договору; спосіб та порядок прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); порядок обміну електронними повідомленнями та інформацією між сторонами під час виконання ними своїх зобов`язань; технічні засоби ідентифікації сторони; порядок внесення змін до помилково відправленого прийняття пропозиції укласти електронний договір (акцепту); посилання на умови, що включаються до договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до іншого електронного документа і порядок доступу до такого документа; спосіб зберігання та пред`явлення електронних документів, повідомлень, іншої інформації в електронній формі та умови доступу до них; умови виготовлення та отримання паперових копій електронних документів; можливість вибору мови, що використовується під час укладення та виконання договору; інші відомості.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Покупець (замовник, споживач) повинен отримати підтвердження вчинення електронного правочину у формі електронного документа, квитанції, товарного чи касового чека, квитка, талона або іншого документа у момент вчинення правочину або у момент виконання продавцем обов`язку передати покупцеві товар.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронні документи(повідомлення),пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи (ч.ч. 2-4, 6-8, 11-13 ст. 11Закону України «Про електронну комерцію»).

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п.п. 6, 12 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст.611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Також, відповідно до п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст.1077, ч. 1 ст.1078, ч. 1 ст.1082 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові(ст.514, ч. 1 ст.1084 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 21.11.2020 між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем було укладено договір №3228882 про надання споживчого кредиту, в якому сторони узгодили його умови. Договір про надання споживчого кредиту був вчинений в електронній формі.

Зокрема, за умовами вказаного договору відповідачу було надано кредит у розмірі 5 500 грн. 00 коп. з терміном користування 30 днів. В свою чергу, ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит, а також сплатити проценти за користування ним у розмірі 0,01 % від суми кредиту за кожен день користування коштами в межах строку надання кредиту (без пролонгації), 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування коштами, якщо зобов`язання не виконані позичальником належним чином, а також в межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом, та в межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів.

Порядок пролонгації кредиту передбачений п.п.4.1-4.6 договору. Зокрема, строк кредиту може бути продовжено на кількість днів, зазначену в п.1.4 договору (30 днів), якщо сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження в порядку визначеному договором. Зокрема, споживач, який має заборгованість за кредитом у розмірі не менше ніж 400 грн. (включно), має право ініціювати продовження строку користування кредитом шляхом здійснення платежу на користь товариства в розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Відповідь на вказану пропозицію споживача товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем.

Разом з тим, продовжити строк користування позикою є правом, а не обов`язком товариства. Новий строк користування кредитом розраховується з дня, що слідує за днем вчинення споживачем вищевказаних дій, та нова дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті споживача. Протягом нового строку користування кредитом проценти нараховуються за стандартною процентною ставкою.

Між тим, позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що сторони погодили продовження строку користування кредитом, а відповідні зміни стосовно строку користування кредитом та процентної ставки були відображені в особистому кабінеті відповідача, відповідно до п.п. 4.4, 4.5 договору. Отже, з урахуванням викладеного строк надання відповідачу кредиту сплив 18.02.2021.

28.07.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 28072021, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з договору № 3228882 від 21.11.2020.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував (не спростовано останнім у передбаченому законом порядку), з зв`язку з чим з нього на користь позивача належать до стягнення заборгованість за кредитом - 5 500 грн. 00 коп., заборгованість за процентами 9 405 грн. 00 коп. (розрахована, виходячи з процентної ставки 1,90 % за період з 21.11.2020 по 18.02.2021, відповідно до п.п.1.5.2 договору), а всього 14 905 грн. 00 коп.

Крім того, 20.12.2020 між ТОВ «Гоуфінгоу» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі договір про надання фінансового кредиту №/351680 (підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису), відповідно до якого товариство надало відповідачу на умовах кредиту 3 500 грн. 00 коп. зі строком користування коштами протягом 30 днів, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кредит в термін до 18.01.2021 та сплачувати проценти за користування коштами в розмірі 2,5 % на добу (912,5 % річних).

Згідно п. 4.3 договору в разі, якщо позичальник не повернув кредит протягом визначеного договором строку кредитування, проценти за користування кредитом продовжують нараховуватися за кожен день користування ним, проте у будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

Таким чином, нарахування процентів за користування кредитом відповідно до п. 4.3 договору повинно було здійснюватися в межах строку кредитування та узгодженого строку внесення плати за користування коштами, а саме за період з 20.12.2020 по 19.03.2021. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12).

08.12.2021 року між ТОВ «Гоуфінгоу» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 08122021, за яким первісний кредитор відступив позивачу за плату право грошової вимоги до відповідача за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №/351680 від 20.12.2020.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував. Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним договором, який не оспорений жодною зі сторін, заборгованість за договором про надання фінансового кредиту становить 11 375 грн. 00 коп., в тому числі заборгованість за кредитом 3 500 грн. 00 коп., заборгованість за процентами - 7 875 грн. 00 коп. (проценти станом на 19.03.2021).

За встановлених обставин, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає стягненню заборгованість за договором № 3228882 від 21.11.2020 в загальному розмірі 14 905 грн. 00 коп., за договором про надання фінансового кредиту №/351680 від 20.12.2020 в загальному розмірі 11 375 грн. 00 коп., а всього - 26 280 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.ч. 1, 5, 6 ст.81, 78 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Між тим, відповідачем розрахунок заборгованості за договорами не спростовано, не надано доказів його неправильності або альтернативного розрахунку. Крім того останнім у передбаченому законом порядку не спростовані надані позивачем докази щодо перерахування йому кредитних коштів.

Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (82 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 2 034 грн. 42 коп.

Керуючись ст.ст.12,13,76-83,141,259,263-265,268,272,273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок №30, ідентифікаційний код 35625014:

- заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №3228882 від 21.11.2020 в розмірі 14 905 (чотирнадцять тисяч дев`ятсот п`ять) грн. 00 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) грн. 00 коп., заборгованості за процентами в розмірі 9 405 (дев`ять тисяч чотириста п`ять) грн. 00 коп.;

- заборгованість за договором про надання фінансового кредиту №/351680 від 20.12.2020 в розмірі 11 375 (одинадцять тисяч триста сімдесят п`ять) грн. 00 коп., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. 00 коп., заборгованості за процентами в розмірі 7 875 (сім тисяч вісімсот сімдесят п`ять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок №30, ідентифікаційний код 35625014 судові витрати в розмірі 2034 (дві тисячі тридцять чотири) грн. 42 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складання.

Суддя Л.В. Лузан