ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2022 року м. Чернівці

справа № 725/8206/21

провадження 22-ц/822/689/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів Владичана А.І., Височанської Н.К.

секретар Собчук І.Ю.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду в м.Чернівців від 22 червня 2022 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балацького Олега Олександровича про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Балацького О.О. про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності.

Позов обгрунтовано наступним. Під час перебування її батьків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у шлюбі, її батько успадкував житловий будинок АДРЕСА_1 .

В подальшому батьки здійснили добудову житлового будинку АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим, після завершення будівельних робіт, вони у рівних частках стали співвласниками вказаного нерухомого майна, однак право власності на реконструйоване майно у встановленому законом порядку не зареєстрували.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її матір ОСОБА_4 померла та після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частку у будинку АДРЕСА_1 .

В установлений законом строк, вона, як спадкоємиця першої черги за законом, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Втім, нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на нерухоме майно (будинок АДРЕСА_1 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько ОСОБА_3 . Після смерті батька спадкоємцем майна за заповітом є її брат - відповідач ОСОБА_2 .

Для отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом, відповідач надав нотаріусу свідоцтво про право власності батька на будинок АДРЕСА_1 від 21.02.1989. Проте жодних документів після перебудови батьками вказаного майна ним не надано.

20.07.2020 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на все спірне нерухоме майно (будинок АДРЕСА_1 ) з неіснуючими технічними характеристиками, а саме: житловий будинок літ.А, саманний, житловою площею 23,70кв.м., сарай літ.Б, вбиральня літ.В, гараж літ.Г, погріб літ.ПГ, криниця літ.К., огорожа №1.

Однак станом на час видачі відповідачу свідоцтва про право власності та реєстрацію за ним право власності, об`єкта нерухомого майна з такими технічними характеристиками не існувало.

Так, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №15086 від 05.11.2015 року, під час дослідження будинку АДРЕСА_1 встановлено наявність сучасного типу фундаменту, що не подібні тим, які влаштовувались до 1946р., жодного підтвердження наявності саманних стін і наявність в стінах штучного керамічного каменю.

Крім того, рішенням суду у справі №725/43/15-ц встановлено, що саманний будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 23,7 кв.м. на день обстеження не існував.

Проте приватний нотаріус Балацький О.О. не перевірив технічні характеристики спадкового майна, не оглянув технічний паспорт, що призвело до неправомірної видачі відповідачу свідоцтва про право власності.

Позивач просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія та номер 864, виданий 20.07.2020 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Першотравневого районного суду в м.Чернівців від 22 червня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 22.06.2022 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказав на те, що позивачкою ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту своїх прав , оскільки у своїх позовних вимогах, ОСОБА_1 , посилаючись на те, що реєстрація права власності на спірний будинок відбулася незаконно, так як будинку фактично на момент реєстрації права власності не існувало, фактично оспорює право власності відповідача ОСОБА_2 на житловий будинок по АДРЕСА_1 лише щодо його реєстрації, що є похідним правом.

В той же час, суд першої інстанції вказав, що на думку суду, позивачці, як спадкоємцю, перейшли права та обов`язки щодо права власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво; право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Проте, всупереч наведеним нормам поза увагою суду залишились ті факти, що реєстрація права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_1 виключно за відповідачем та з неіснуючими технічними характеристиками, порушує право позивачки на спадкування майна після смерті матері ОСОБА_4 . Наявність реєстрації права власності на фактично неіснуючий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , позбавляє позивача можливості вчинити комплекс юридично значущих дій для набуття нею права на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво; право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я; свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд не звернув уваги, що станом на час смерті спадкодавця - ОСОБА_3 та станом на дату видачі спадкоємцю - ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності, об`єкта нерухомого майна - житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , житл. пл. 23,70 кв.м. - не існувало. Поза увагою суду залишилося те, що після смерті батька, позивачкою у встановлений законом строк, 05.12.2016 року приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу була подана заява про прийняття спадщини.

При цьому, суд першої інстанції не надав оцінку доводам про те, що відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 та зареєстрував за собою право приватної власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з неіснуючими технічними характеристиками.

Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Балацький О.О., при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_2 не отримав від ОСОБА_2 технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна, шо був би підтверджувальним документом про факт існування такого об`єкта з технічними характеристиками, які відповідають правовстановлюючому документу спадкодавця. про відсутність самочинних добудов тощо, на момент видачі спірного свідоцтва про право на спадщину та реєстрації права власності.

При цьому, судом не враховано, що оскільки житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, житл. пл. 23,70 кв. м. не існував станом на час смерті батька - ОСОБА_3 та відповідно не міг бути успадкований ОСОБА_2 , тому видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину та державна реєстрація права власності на даний будинок є незаконними.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу позивача відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що батьки позивачки та відповідача ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 16.05.1983 року батько позивачки - ОСОБА_3 успадкував житловий будинок по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Чернівецької міської ради народних депутатів від 21 лютого 1989 року №43/3 дозволено ремонт житлового будинку АДРЕСА_1 з добудовою трьох жилих кімнат, коридору, комори, кухні.

Після завершення будівельних робіт ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали співвласниками будинковолодіння по АДРЕСА_1 в рівних частинах.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла та після її смерті відкрилася спадщина.

Позивачка ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, проте постановою державного нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із неподанням правовстановлюючих документів на житловий будинок по АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько сторін ОСОБА_3 , внаслідок чого відкрилася спадщина.

Наведені вище обставини встановлені постановою Чернівецького апеляційного суду від 17.06.2021 у справі №725/7179/19.

За життя ОСОБА_3 складено заповіт на користь сина (відповідача ОСОБА_2 ), який був посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Савчук В.Г. 09.12.2013.

05 грудня 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

У свою чергу відповідач ОСОБА_2 також звернувся до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті батька, у результаті чого зареєстрував за собою право власності на спадщину за заповітом після смерті батька, а саме на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 17.06.2021 року у справі №725/7179/19 встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після смерті батька ОСОБА_4 та має право на частину спадкового майна після померлої матері, зокрема й будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1

Як вбачається з досліджених письмових доказів, спірне будинковолодіння за життя батьків сторін було перебудоване на підставі рішення Чернівецької міської ради від 21 лютого 1989 року, будинок значиться 1991 року забудови.

В той же час, перебудований будинок по АДРЕСА_1 , за життя батьків сторін, так і не був прийнятий в експлуатацію у встановленому законом порядку, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.05.2016, яким за ним було визнано право власності на житловий будинок з прибудовою, загальною площею 123,70 кв.м., скасоване.

З витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.11.2014 року вбачається, що на момент відкриття спадщини після смерті батька сторін, ОСОБА_3 був власником житлового будинку (житловою площею 23,70 м.кв) по АДРЕСА_1 та саме цей будинок у подальшому перейшов по спадщині до відповідача ОСОБА_2 .

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Відповідно до положень ст. ст. 367, 368 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 1216 -1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації, а державній реєстрації підлягає право власності тільки на ті об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулюються Законом України від 01липня 2004 року №1952-IV"Продержавну реєстрацію речових правна нерухоме майно та їх обтяжень" у редакції, чинній на момент здійснення державної реєстрації (далі - Закон України № 1952-IV).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України № 1952-IV, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до статті 27Закону України№ 1952-IV підставою для державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є: 1) укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат; 2) свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 3) свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; 4) видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; 5) свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; 6) свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 01 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дублікат; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, виданий до 01 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно.

Статтею 5 Закону України№ 1952-IV передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

Відповідно до частини четвертої статті 18 Закону України № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Особливості процедури державної реєстрації права власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127.

Згідно з пунктом 6 указаного Порядку державної реєстрації, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

Пунктом 9 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна, а також у зв`язку із зміною суб`єкта такого права в результаті реконструкції об`єкта нерухомого майна, у тому числі в результаті переведення об`єкта нерухомого майна із житлового у нежитловий або навпаки подається, в тому числі, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (пункти 41, 45 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень).

Згідно п. 12 Порядку розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

У разі зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни такі відомості вносяться до Державного реєстру прав відповідно до законодавства поза процедурою державної реєстрації прав.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Як вбачається із матеріалів справи підставою для проведення державної реєстрації права на житловий будинок загальною площею 23,70 кв.м. з належними до нього господарським будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 за відповідачем ОСОБА_2 є видане йому нотаріусом Балацьким О.О. свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.07.2020 року.

Відповідно до пункту 4.14 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюст; 22.02.2012р. за № 296/5 при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і міси відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановленні законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право н спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витрибовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Згідно пункту 4.16 глави 10 розділу II Порядку видача свідоцтва про прав на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешт цього майна.

Належних та допустимих доказів того, що нотаріусом при видачі свідоцтва про право на спадщину, а в подальшому і при проведені реєстрації були допущені порушення вимог законодавства, позивачем не надано, а судом не встановлено.

Судом встановлено, що спірне будинковолодіння за життя батьків сторін було перебудоване на підставі рішення Чернівецької міської ради від 21 лютого 1989 року, будинок значиться 1991 року забудови.

В той же час, перебудований будинок по АДРЕСА_1 , за життя батьків сторін, так і не був прийнятий в експлуатацію у встановленому законом порядку, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, а рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19.05.2016 року, яким за ним було визнано право власності на житловий будинок з прибудовою, загальною площею 123,70 кв.м., скасоване.

Суд першої інстанції, дійшов правильного висновку, що позивачці, як спадкоємцю, перейшли права та обов`язки щодо права власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані спадкодавцем у процесі цього будівництва; право завершити будівництво; право передати від свого імені для прийняття в експлуатацію завершений будівництвом об`єкт; право одержати на своє ім`я свідоцтво про право власності та зареєструвати право власності.

Суд першої інстанції звернув увагу, що позивач, посилаючись на незаконність реєстрації права власності на спірний будинок за ОСОБА_2 , оскільки його на момент такої реєстрації фактично не існувало, фактично оспорює його право власності лише щодо реєстрації, що є похідним правом. В той же час, право власності та відповідна його реєстрація за покійним батьком ОСОБА_3 позивачкою не оспорюються.

Висновок суду першої інстанції, що позивачкою ОСОБА_1 обрано неефективний спосіб захисту своїх прав, є правильним.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин.

За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.

Відповідно до Постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав. При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду в м.Чернівців від 22 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови 7 листопада 2022 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: А.І. Владичан

Н.К. Височанська