РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/803/22

Провадження №2/568/298/22

31 жовтня 2022 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області у складі головуючого судді Делалової О.М., за участю секретаря судового засідання Мельничук Л.І., представників відповідача ОСОБА_1 , адвоката Бондарчук В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВ «Рівнегаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Рівнегаз збут» (надалі - позивач), діючи через свого представника Середу О.В., звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ. Просить суд стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 4 111,43 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481грн. 00 коп.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що постачання природного газу споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється ТОВ "Рівнегаз збут" на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 р. №2500 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831. та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 р. та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 р. за №1382/27827. Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є отримання постачальником поданої споживачем заяви - приєднання до умов договору постачання природного побутовим споживачам та/або сплачений споживачем рахунок (квитанція) за поставлений природний газ, а щодо постачальника, на якого в установленому чинним законодавством порядку покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу побутовим споживачам, - факт споживання природного газу відповідно до вимог Правил постачання та за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Споживачем у даному випадку було повернуто підписану заяву-приєднання до умов Договору, а Оператором ГРМ - АТ «Рівнегаз» не припинено газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , згода ОСОБА_2 про приєднання до умов договору підтверджується підписаною 02.02.2016 року заявою приєднання.

Боржник оплату в повному обсязі за спожитий природний газ не проводить, чим порушуються вимоги Правил та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам. Заборгованість за надані послуги з газопостачання станом на 26.07.2022 року в сумі 4111,43грн., боржником не сплачена.

Свої позовні вимоги представником позивача також обґрунтовано у письмових поясненнях від 30.08.2022 р.

Ухвалою суду від 08 серпня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з проведенням судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача за довіреністю ОСОБА_1 та адвокат Бондарчук В.Ю. у судовому засіданні надали пояснення з приводу поданої позовної заяви. Проти задоволення позову заперечують повністю, з наступних підстав. Суду повідомили, що позивачем не надано суду належного розрахунку обсягу спожитого відповідачем газу. Обсяги газу, переданого відповідачем не збігаються із нарахуваннями позивача. Відповідач сплачувала за послуги з газопостачання у відповідності до обсягу газу, який фактично використала та передала газопостачальній організації. У зв`язку із зазначеним вважають, що відсутня заборгованість. Також, суду надали заяву про застосування строку позовної давності, оскільки розрахунок позивачем здійснений з червня 2015р., а позов подано 26.07.2022р., тобто не в межах трирічного строку.

Заслухавши пояснення представників відповідача та дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, постачання природного газу споживачу ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , здійснюється ТОВ «Рівнегаз збут» на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2500, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1386/27831, та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827 (далі - Правила). Умови Типового договору постачання є однаковими для всіх побутових споживачів України.

На виконання вимог Закону України "Про ринок природного газу" ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" набуло статусу гарантованого постачальника природного газу на території Рівненської області( включаючи постачання природного газу населенню) та з 01.07.2015р. на підставі ліцензій, виданих НКРЕКП №1647 від 28.05.2015р. та №653 від 16.05.2017р. здійснює господарську діяльність з надання населенню, бюджетним установам та організаціям, промисловим підприємствам, а також іншим юридичним особам, послуги з постачання природного газу.

Постановами Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758, від 22.03.2017р. №187, від 19.10.2018р. №867 були затверджені Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (відносини у перехідний період) (далі - Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу) та Перелік постачальників природного газу, на яких покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам.

Згідно із затвердженими Переліками, до 21.08.2020р. ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ" було постачальником природного газу на якого покладались спеціальні обов`язки по постачанню природного газу побутовим споживачам Рівненської області на території ліцензованої діяльності з розподілу природного газу АТ "РІВНЕГАЗ" (Оператор ГРМ).

Розподіл природного газу за адресою відповідача здійснюється Оператором ГРМ - АТ "РІВНЕГАЗ" на підставі укладеного з ОСОБА_2 . Типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2498 та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015р. №2494.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується регулятором (НКРЕКП) та оприлюднюється в установленому порядку.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України не невизначений строк шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов Договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному сайті постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

До 01.07.2020р. порядок укладення договору постачання природного газу здійснювався відповідно до п.1.3 Типового договору постачання природного газу (в редакції зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП №1418 від 11.08.2016) та п.п. 2,4 розділу ІІІ Правил (в редакції зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП №2081 від 07.10.2019).

На виконання вимог п.4 розділу ІІІ Правил, ТОВ "РІВНЕГАЗ ЗБУТ", як постачальником із спеціальними обов`язками, у січні 2016р усім побутовим споживачам Рівненської області одночасно з рахунками-фактурами були направлені заяви-приєднання до Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам

Згода споживача про приєднання до умов Типового договору підтверджується фактом підписання ОСОБА_2 заяви приєднання від 02.02.2016 р..

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу», пункту 22 розділу ІІІ Правил, споживач зобов`язаний забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно із умовами договору.

Таким чином, між сторонами виникли правовідносини у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, які регулюються, зокрема, Законом України № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

Згідно п.5 ч.2 ст. 7 ЗУ № 2189-VIII, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором (ч.1 ст. 9 ЗУ 2189-VII).

Згідно із ст.ст. 67, 68, ч.1 ст. 162 Житлового кодексу УРСР, власник житла зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплоенергію. електроенергію та інші послуги) за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 322 ЦК України врегульовано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ № 2189-VIII, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

За таких обставин, що відповідачем було підписано 02.02.2016 року заяву-приєднання, суд дійшов висновку про те, що у сторін спору є фактичні договірні відносини щодо надання відповідних житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зважаючи на викладене, оскільки позивачем надавались послуги з газопостачання, а відповідач оплату у повному обсязі не проводив, суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення з нього заборгованості за вказані послуги з газопостачання.

Між тим, позивач звернувся до суду з позовом 26.07.2022 року та заявив вимогу про стягнення боргу з газопостачання за період з липня 2015р. по квітень 2022 року р. в сумі 4111,43 грн. згідно з наданим розрахунком та судові витрати.

31.10.2022 р. представник відповідача адвокат Бондарчук В.Ю. звернулася до суду з заявою про застосування строків позовної давності.

Згідно ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України).

Однак, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 7 липня 2020 року (справа № № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19) дійшла правового висновку про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України, переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

За тих обставин, що ТОВ «Рівнегаз збут» звернулось до суду з позовом 26.07.2022 р., а тому суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість за комунальні послуги за період, в межах трирічної позовної давності. Обчислюючи розмір заборгованості, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором».

Пунктом 4.6. Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам встановлено, що плата за надані послуги з газопостачання при розрахунку за квитанціями абонентської книжки повинна вноситись споживачем не пізніше 10 числа місяця наступного за розрахунковим, при розрахунку за платіжними документами (рахунками постачальника) у терміни визначені в рахунку, але не пізніше 25 числа місяця наступним за розрахунковим.

Згідно фінансового стану споживача по особовому рахунку № НОМЕР_1 , заборгованість за надані послуги з газопостачання на показниках лічильника газу станом на квітень 2022 року становить 4111,43 грн. (а.с.8).

Таким чином, оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась щомісяця, тому перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу.

Як зазначалось вище, судом встановлено, що у сторін наявні фактичні договірні відносини, тобто не визначений інший термін внесення платежів, ніж встановлений у пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

Відтак, прострочення оплати цих послуг починається з 21 числа кожного місяця, наступного за тим, в якому були надані відповідні послуги, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожним місячним платежем. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 07.07.2020р. у справі № № 712/8916/17, провадження № 14-448цс19.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.9), сума основного боргу відповідача перед позивачем за період в межах трирічної позовної давності, складає (2709,37 грн), починаючи з липня 2019р.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2709 грн. 37 коп.

Суд відхиляє заперечення представників відповідача щодо взагалі відсутності заборгованості через невірне обрахування позивачем обсягу спожитого газу за який нараховувалася плата, оскільки в підтвердження зазначеної позиції не надано суду жодного доказу, так само як і не надано в передбачений законом строк зустрічного позову або відзиву на позовну заяву позивача з приводу неправильного обрахунку обсягу спожитого природного газу.

В силу вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час пред`явлення позову позивач згідно платіжних доручень сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Представник відповідача натомість надала суду копію посвідчення, згідно якого відповідачці встановлено інвалідність 2-ої групи з дитинства. Отже, відповідач відповідно до п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

В такому випадку у відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у розмірі 1634,94 грн., згідно розміру задоволених вимог, слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.10,12,81,141,263,264,265,268,273,354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ТОВ «Рівнегаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за поставлений природний газ - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Рівнегаз збут" заборгованість за поставлений природний газ в розмірі 2 709 (дві тисячі сімсот дев`ять) грн. 37 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем у розмірі 1 634 (одна тисяча шістсот тридцять чотири) грн. 94 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.11.2022р.

Суддя О.М. Делалова