КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 366/272/21

номер провадження №22-ц/824/5267/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Київській області Роменської Євгенії Павлівни

на рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року / ОСОБА_1 /

у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами до Головного управління Національної поліції в Київській області про стягнення моральної шкоди у розмірі 80 000 грн, судові витрати пов`язані з експертним дослідженням та правову допомогу.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року позов задоволено, стягнуто з Головного управління Національної поліції в Київській області на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 80 000 грн, 17 000 грн витрат на правову допомогу та 18 533, 88 грн витрат за проведену експертизу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник Головного управління Національної поліції в Київській області Роменська Є.П. звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що порушено порядок відшкодування шкоди відповідно до ст. 2 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», оскільки жодних дій щодо ОСОБА_2 не вчинялось. Позивачем не надано доказів того, що ГУНП в Київській області вчинено щодо нього будь-які незаконні дії або бездіяльність, що могло спричинити йому моральну шкоду. Оскарження постанов слідчого не є підставою для відшкодування моральної шкоди відповідно до правових позицій Верховного Суду №641/2328/17 від 04.07.2018 р., №638/14260/16-ц від 31.10.2018 р. та інших, з аналогічним предметом позову. У відповідності до ст. 23 ЦК України, позивач не надав доказів на підтвердження факту заподіяння моральних страждань або втрат немайнового характеру, протиправності дій працівників, наявності причинного зв`язку між діями працівників ГУНП в Київській області та шкодою. Посилання позивача на понесену моральну шкоду, завдану необхідністю звернення до суду та судовою тяганиною, не може бути належною правовою підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки реалізація права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

ОСОБА_2 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що правовою підставою для відшкодування шкоди ним визначено 1173 ЦК України. Крім того, за правовою позицією ВП ВС у справі №916/1423/17 визначено, що підставою для відшкодування моральної шкоди може слугувати надмірна тривалість кримінального провадження. Наголошував, що протиправна бездіяльність та прийняття незаконних рішень у кримінальному провадженні де він є потерпілим, підтверджена ухвалами слідчих суддів Іванківського районного суду Київської області, скаргами до прокуратури. Наголошував також і на тому, що постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасовано ухвалою слідчого судді від 25.01.2021 р. Вказував, що матеріалами справи підтверджена надмірна тривалість кримінального провадження з жовтня 2019 року, спричинена неефективністю, безвідповідальністю органу досудового розслідування, винесенням незаконних рішень, тривалою бездіяльністю посадових осіб, пов`язаною з невиконанням своїх посадових обов`язків у відповідності до вимог КПК України. Не надано апелянтом доказів на спростування висновку судової експертизи, а отже доводи апелянта ґрунтуються на припущеннях.

Сторони про розгляд справи в порядку письмового провадження повідомлені належним чином.

17.03.2022 р. наказом Голови Київського апеляційного суду Головачова Я.В. в умовах воєнного стану встановлено особливий режим роботи. Припинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судового процесу до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії проти України зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату Київського апеляційного суду. Установлено, що судді Київського апеляційного суду можуть здійснювати свої повноваження дистанційно у доступному для них місці (в межах України), що дає можливість здійснювати повноваження судді апеляційного суду.

Відповідно до даних системи АСЕД «Апеляція» після 24.02.2022 р. жодних клопотань від сторін не надходило.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з прийняттям рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 10.09.2019 р. ОСОБА_2 звернувся до Іванківо-Чорнобильського відділу Броварської місцевої прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 364, 366 КК України. /а.с.9-12/

Заява була зареєстрована, відомості до ЄРДР не внесені.

26.09.2019 р. ухвалою Іванківського районного суду Київської області скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність начальника Іванківського ВП Вишгородського ВП ГУ НП в Київській області задоволено, зобов`язано зареєструвати заяву про вчинення кримінального правопорушення. /а.с.13/

03.10.2019 р. розпочато досудове розслідування за №0000349 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України. /а.с.14/

Також встановлено, що 10.10.2019 р., 13.11.2019 р., 18.11.2019 р., 16.12.2019 р., 23.12.2019 р. ОСОБА_2 звертався до слідчого з заявами про ознайомлення з матеріалами справи, проведенням товарознавчої експертизи, допиту підозрюваних та свідків та вчиненням інших дій щодо розслідування.

24.01.2020 р. ухвалою Іванківського районного суду Київської області скаргу на дії слідчого задоволено, зобов`язано розглянути клопотання від 16.12.2019 р.

24.06.2020 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження /а.с. 26-28/, яку 25.01.2021 р. ухвалою Іванківського районного суду Київської області скасовано, зобов`язано відновити досудове розслідування. /а.с. 29/

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 , відповідно до висновку експерта Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ №3119/21-21 від 09.07.2021 р., має зміни в емоційному стані, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок бездіяльності ГУ НП в Київській області. Еквівалент моральної шкоди визначено у 18 МЗП.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 55, 56 Конституції України щодо гарантій на оскарження судового рішення та відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади; ст. 23 ЦК України про те, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; ч. 1 ст. 1173 ЦК України про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів та ч. 6,7 ст. 1176 ЦК України про те, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах; порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Суд першої інстанції, встановивши, що в межах кримінального провадження за №0000349 ухвалами Іванківського районного суду Київської області тричі констатована бездіяльність органу досудового розслідування, що призвело до порушення прав позивача, зокрема на ефективний його захист від кримінального правопорушення, а також на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження, що призвело до моральних страждань, дійшов висновків про право позивача на відшкодування моральної шкоди, стягнувши також витрати за проведену експертизу та на правову допомогу.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 1176 ЦК України право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.

Частиною шостою статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

ОСОБА_2 обґрунтовував вимоги щодо відшкодування моральної шкоди бездіяльністю відповідача, з огляду на їх скасування слідчим суддею.

Водночас, зазначене не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, оскільки оскарження ОСОБА_2 процесуальних рішень слідчого є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства.

Реалізація такого механізму оскарження постанов слідчого у розумінні статті 23 ЦК України не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи.

Так, відповідно до довідки по кримінальному провадженню встановлено, що до Вишгородського РУП ГУНП в Київській області надійшла ухвала слідчого судді №1-кс/366/683/19 від 26.09.2019 за заявою ОСОБА_2 про вчинення відносно нього кримінальноrо правопорушення.

Під час досудового розслідування допитаний у процесуальному статусі потерпілого ОСОБА_2 повідомив, що у 2004 році, відносно нього було відкрите виконавче провадження у зв`язку з заборгованістю на користь ОСОБА_3 . У 2004 році працівниками виконавчої служби Іванківського району Київської області, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , був конфіскований автомобіль ВАЗ 2106, жодних документів про вилучення та реалізацію якого йому не надали по даний час, а в 2007 році у ОСОБА_2 вилучені відеомагнітофон марки «Panasonic» моделі «NV-SD300AM» та телевізор марки «Sony» моделі «KV-25M1 К», про що також жодних документів про їх вилучення та реалізацію не надали по даний час.

10.10.2019 ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про проведення слідчих дій, а саме призначення товарознавчої та авто-товарознавчої експертиз.

Відповідно до вказаного вище клопотання ОСОБА_2 призначено товарознавчу експертизу та відповідно до висновку експерта від 02.12.2019 р. № 13-1/2155 встановити ринкову вартість відеомагнітофону марки «Panasonic» моделі «NV-SD300AM» та телевізору марки «Sony» моделі «KV-25M1 К» не вдається за можливе.

У подальшому ОСОБА_2 клопотав про повторне призначення експертизи, яку за його клопотанням 14.02.2020 р. призначено. Визначена ринкова вартість телевізора марки «Sony» яка могла становити 1313,12 грн. встановити ринкову вартість відеомагнітофону марки «Panasonic» не вважалось можливим. Згідно висновку експерта № 6603/20-54 визначити ринкову вартість досліджуваного КТЗ не є можливим, разом з тим середня вартість статистичного серійного автомобіля марки ВАЗ 21063-10, 1992 року випуску станом на 02.12.2004 складала 1164 7, 11 грн.

08.10.2019 р. до відділу державної виконавчої служби Київської області направлено запит про надання інформації по виконавчому провадженню відносно ОСОБА_2 .

Встановлено, що 18.05.2004 р. державним виконавцем Прищепою В.Ю. відкрито виконавче провадження № 39/7 (ВП № 3364318) з примусового виконання виконавчого листа № 2-136, виданого 17.05.2004 Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 9850 грн.

Під час примусового виконання було звернуто стягнення та реалізовано автомобіль боржника ВАЗ 21063 державний номер НОМЕР_1 .

24.01.2007 ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Залишок нестягнутого боргу становив 7626, 30грн .

Виконавче провадження № 39/7 (ВП № 33646 18) через закінчення строку його зберігання (три роки) знищено 01.02.2011, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення;

18.01.2007 державним виконавцем Прищепою В .Ю. відкрито виконавче провадження № 14/5 (ВП№ 3482086) з примусового виконання виконавчого листа № 2-136, виданого 17.05.2004 Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 10 413 грн.

24.02.2008 державним виконавцем Прищепою В.Ю. відкрито виконавче провадження № 15/5 (ВП № 3482197) з примусового виконання виконавчого листа № 2-136, виданого 17.05.2004 Іванківським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_7 (спадкоємиці ОСОБА_3 ) 7626,30 грн. заборгованості по договору позики.

03.03.2007 виконавче провадження № 3482197 було приєднано до виконавчого провадження БП № 3482086 через закінчення строків їх зберігання (три роки) було знищено 15.0 .20019 згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення. Телевізор «Соні» та відеомагнітофон «Панасонік» було описано 09.02.2007 згідно акту опису й арешту майна серія АА №072037 та оцінено на суму 800 грн. після уцінки реалізовано за 570 грн.

Згідно довідки ДВС ОСОБА_2 двічі отримував акт опису і арешту майна, оцінку не оскаржував та був ознайомлений з виконавчим провадженням.

Водночас, під час досудового розслідування встановити місцезнаходження оригіналів актів описів й арештів майна, їх оцінки та подальшої реалізації не вбачається можливим оскільки виконавче провадження знищено за строком зберігання, а отже неможливо і їх дослідження і надання оцінки чи було внесено у них неправдиві відомості та осіб, які зловживали б своїм службовим становищем, а отже неможливо встановити і обставини, які підлягають доведенню у відповідності до ст. 91 КПК України.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновків, що позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження протиправності дій у зв`язку з процесуальними рішення та бездіяльністю слідчого, причинно-наслідкового зв`язку з понесеною моральною шкодою, незважаючи на скасування судом постанови про закриття кримінального провадження, тому правові підстави, передбачені статтями 1174, 1176 ЦК України, для відшкодування моральної шкоди відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу підлягають судові витрати.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору у категорії справ за п. 13 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», витрати, сплачені апелянтом компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника Головного управління Національної поліції в Київській області Роменської Євгенії Павлівни на рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року - задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 16 грудня 2021 року - скасувати, постановивши нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції Головним управлінням Національної поліції в Київській області у розмірі 1362 грн компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: