Справа № 131/126/21
Провадження № 2/131/59/2022
13.07.2022 м. Іллінці
Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Балтака Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів
встановив:
09 лютого 2021 р. до Іллінецького районного суду Вінницької області звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів. Позов обґрунтований тим, що між 22 травня 2019 р. між сторонами укладений попередній нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до змісту якого сторони зобов`язались до 31 грудня 2019 р. укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 та позивач передав відповідачу, а останній отримав до підписання цього договору та зобов`язується повернути позивачу до підписання основного договору грошову суму в розмірі 1 584 000,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) грн., що еквівалентно сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США. Однак, у визначений строк основний договір купівлі-продажу квартири укладений не був. Більш того, за інформацією отриманою позивачем з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно станом на 25 вересня 2020 р. у приватній власності відповідач зазначений об`єкт нерухомого майна вже не перебував. З урахуванням даних обставин позивач направив відповідачу письмову вимогу про повернення грошових коштів, а саме авансу у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США та згідно змісту попереднього договору сплатити неустойку у розмірі 3 000,00 (три тисячі) доларів США. Однак, зазначена вимога залишена відповідачем без реагування, зазначені грошові кошти у вигляді авансу та неустойки повернуті та сплачені позивачу не були, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 16 лютого 2021 р. постановлено відкрити провадження у справі та розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 березня 2021 р. постановлено проводити судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження.
Оскільки, суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Олексієнко О.Ю. призначений на посаду судді Указом Президента України від 01.08.2016 р. № 321/2016 «Про призначення суддів» терміном на п`ять років, то з 01 серпня 2021 р. даний суддя виключений з автоматичного розподілу справ між суддями у зв`язку з закінченням терміну повноважень.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Іллінецького районного суду Вінницької області від 03 вересня 2021 р. головуючим у справі визначено суддю Іллінецького районного суду Вінницької області Балтака Д.О.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 13 вересня 2021 р. (головуючий суддя Балтак Д.О.) справу прийнято до свого провадження та призначено до підготовчого судового засідання за правилами загального позовного провадження на 17 листопада 2021 р.
Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 17 листопада 2021 р. постановлено підготовче провадження у справі закрити та справу призначити до судового розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, натомість його представник адвокат Іванченко А.В. подада до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі та розглянути справу за їх відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи за адресою реєстрації місця проживання, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне провести судовий розгляд та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням статтями 280-281 ЦПК України.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані Цивільним кодексом України.
22 травня 2019 р. між ОСОБА_1 (сторона 1) та ОСОБА_2 (сторона 2) укладений попередній договір, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бахмут І.М. та зареєстровано в реєстрі за № 111 (а.с. 5-6).
Змістом пункту 3 Договору визначено, що сторони істотні умови договору, зокрема ціну продажу 1 584 000,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) грн., що еквівалентно сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, виходячи з визнаного сторонами обмінного курсу 1 USD=26,40 гривень на день укладення цього договору. У разі, коли на день посвідчення основного договору обмінний курс відрізнятиметься від встановлено сторонами обмінного курсу, продаж нерухомого майна вчинятиметься за суму, еквівалентну 60 000,00 доларів США на день посвідчення основного договору.
Згідно пункту 4 Договору для підготовки документів щодо укладання Основного договору, сторона 1 передала у власність сторони 2, а сторона 2 отримала до підписання цього договору та зобов`язується повернути до підписання договору стороні 1 грошову суму в розмірі 1 584 000,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) грн., що еквівалентно сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США. За взаємним бажанням сторін, сума, що отримана стороною 2 від сторони 1, зараховуються в рахунок сплати вартості квартири при укладені основного договору, у розмірі передбаченому пункті 3 цього договору.
Згідно пункту 5 Договору кожна із сторін зобов`язується належним чином виконувати зобов`язання, передбачені у пункті 1 цього договору. У разі порушення зобов`язань, передбачених пунктом 1 цього договору, сторона, яка порушила зобов`язання, повинна передати іншій стороні неустойку у розмірі 5% від суми зазначеної у пункті 3 цього договору, а саме 79 200,00 (сімдесят дев`ять тисяч двісті гривень 00 коп.), що еквівалентно сумі 3 000,00 (три тисячі) доларів США).
Згідно пункту 6 Договору сторони дійшли згоди, що сторона 2 є відповідальною за невиконання даного договору також у випадках відмови від укладення основного договору через відсутність документів на приміщення зазначене у пункті 2 цього договору.
Сторона 2 зобов`язується зняти всі існуючи обмеження та арешти накладені на вказану квартиру до оформлення основного договору.
Згідно пункту 7 Договору зобов`язання, що встановлені у пункті 1 цього договору, припиняються , якщо основний договір не буде укладено протягом строку, визначеного у цьому пункті. Зобов`язання, що встановлені у пункті 4 цього договору, припиняються виконанням, зробленим належним чином, чи заліком, проведеним відповідно до чинного законодавства.
Як вбачається із змісту витягу із офіційного сайту Державного підприємства «СЕТАМ» Міністерства юстиції України у період часу із 06 травня 2019 р. по 05 червня 2019 р., тобто на момент укладення попереднього договору 22 травня 2019 р., в межах виконавчого провадження № 57985843, яке перебувало на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюк Н.В. було розміщено оголошення щодо примусової реалізації предмета іпотеки трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу.
05 червня 2019 р. відбулись електронні торги з примусової реалізації предмету іпотеки, переможцем став учасник № 11, який запропонував найвищу цінову пропозицію у розмірі 1 274 280,00 (один мільйон двісті сімдесят чотири тисячі двісті вісімдесят гривень 00 коп.) грн., що підтверджується протоколом проведення торгів від 05.06.2019 р. № 410392 (а.с. 20-21).
У відповідності до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 25.09.2020 р. № 225673435 власником квартири АДРЕСА_1 з 04 липня 2019 р. є ОСОБА_3 (а.с. 7).
29 грудня 2020 р. на адресу реєстрації місця проживання відповідача позивачем направлена вимога про повернення коштів, а саме авансу у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США та згідно змісту попереднього договору сплатити неустойку у розмірі 3 000,00 (три тисячі) доларів США (а.с. 8-9).
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність та допустимість кожного письмового доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.
У відповідності до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, пунктами 4, 8 частини другої даної статті визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Змістом пункту 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. В свою чергу, частиною першою статті 626 ЦК визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина третя даної статті зазначає, що договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. При цьому згідно частини п`ятої статті 626 ЦК України договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.
Положеннями частини першої статті 635 ЦК України визначено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Частиною другою даної статті визначено, що сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.
Частиною першою статті 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Положеннями частини першої статі 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому змістом частини 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Змістом статті 570 ЦК України визначено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.
Правові наслідки порушення або припинення зобов`язання, забезпеченого завдатком передбачені вимогами статті 571 ЦК України, зокрема: якщо порушення зобов`язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора; якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості; сторона, винна у порушенні зобов`язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором; у разі припинення зобов`язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.
За змістом наведених норм ЦК України завдаток є доказом існування зобов`язання, виконує платіжну функцію та є способом забезпечення виконання зобов`язання. Згідно з положеннями статей 546, 548 ЦК України завдатком може бути забезпечене лише дійсне зобов`язання, яке випливає із договору, укладеного сторонами.
Таким чином, суд приходить до висновку про те, що оскільки договору купівлі-продажу, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам законодавства між сторонами укладено не було, а вони лише домовилися укласти такий договір у майбутньому, то передана позивачем грошова сума у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США є авансом, який підлягав поверненню, а не завдатком, з урахуванням зазначеного позов у цій частині підлягає задоволенню.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З приводу позовної вимоги про стягнення із відповідача неустойки у розмірі 3 000,00 (три тисячі) доларів США суд зазначає, що дана вимога підлягає до задоволенню з огляду на наступне.
У відповідності до частини першої статті 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Згідно пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Оскільки, як встановлено судом, з огляду на відсудження предмету попереднього договору третій особі, відповідач не виконав взятого на себе зобов`язання передбаченого пунктом 6 зазначеного Договору, що свою чергу унеможливлює укладення основного договору купівлі-продажу об`єкта нерухомості саме з вини останнього, то позивач відповідно до умов пункту 5 зазначеного попереднього договору має право на ставити питання про стягнення неустойки у розмірі 5% від суми зазначеної у пункті 3 цього договору, що еквівалентно грошовій сумі у розмірі 3 000,00 (три тисячі) доларів США).
Визначаючись щодо позовної вимоги про стягнення 3% річних від простроченої суми за період із 01 січня 2020 р. по 04 лютого 2021 р. у розмірі 1 972,60 доларів США суд вважає за необхідне зазначити наступне.
У відповідності до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).
Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.
Відповідно до статті 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Такі випадки передбачені статтею 193 ЦК України, частиною четвертою статті 524 ЦК України, Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність», Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 р. № 15-93, Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» від 23.09.1994 р. № 185/94-ВР.
Гривня, як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валют. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.
Судом встановлено, що змістом пункту 3 попереднього договору від 22.05.2019 р. визначено, що сторони істотні умови договору, зокрема ціну продажу 1 584 000,00 (один мільйон п`ятсот вісімдесят чотири тисячі гривень 00 коп.) грн., що еквівалентно сумі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, виходячи з визнаного сторонами обмінного курсу 1 USD=26,40 гривень на день укладення цього договору. У разі, коли на день посвідчення основного договору обмінний курс відрізнятиметься від встановлено сторонами обмінного курсу, продаж нерухомого майна вчинятиметься за суму, еквівалентну 60 000,00 доларів США на день посвідчення основного договору.
Таким чином, при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Аналогічний правовий висновок наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 р. у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18).
При цьому, оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 р. у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) та від 16 січня 2019 р. у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).
Отже, проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами у розмірі 3% річних розраховуються з урахуванням боргу у розмірі 60 000,00 доларів США, помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, який слідує 31 грудня 2019 р., тобто останнім днем коли мав бути укладений основний договір купівлі-продажу, а саме з 01 січня 2020 р. до дня звернення до суду із позовом, а саме до 04 лютого 2021 р., що становить 400 днів, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році), тобто 60 000,00 доларів США х 400 днів х 3/100 : 365 = 1 972,60 долара США.
З огляду на зазначене, суд прийшов до висновку про наявність правових підстав задоволення позовної вимоги про стягнення із відповідача 3% річних у розмірі 1 972,60 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят два долара США 60 центів).
У відповідності до змісту статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з огляду на задоволення позову із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 11 350,00 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень 00 коп.) грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 192, 193, 509, 525, 526, 528, 530, 533, 570, 610, 611, 612, 626, 635, 657 ЦК України, ст.ст. 12, 77-81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, суд -
ухвалив:
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 60 000,00 (шістдесят тисяч) доларів США, неустойку у розмірі 3 000,00 (три тисячі гривень 00 коп.) грн. та 3% річних у розмірі 1 972,60 (одна тисяча дев`ятсот сімдесят два долара США 60 центів).
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 11 350,00 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят гривень 00 коп.) грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 .
Відповідач: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_4 .
Суддя: