КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2022 року

справа № 2-20/12

провадження № 22-ц/824/4117/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Кулікової С.В.,

при секретарі: Волошиній А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 та апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року, постановлену під головуванням судді Чередніченко Н.П., у справі за клопотанням ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову у справі

за первісним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу,

за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку, визнання права власності,

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права власності,

за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності,

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання правочину частково недійсним,

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про визнання недійсним договору оренди,

та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2021 року відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 звернувся до суду із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі № 2-20/12, відповідно до якого просив суд скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2006 року та ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2008 року, якими було накладено арешт на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2013 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2013 року, в частині, що не скасована апеляційним судом та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року, були залишені без змін. 06.07.2016 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відповідно до якого за ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на будинок АДРЕСА_1 . З огляду на викладене, а також те, що спір по справі вирішено, а тому потреба в забезпеченні позову у даній справі відпала та підстав для існування заходів забезпечення позову немає. З огляду на викладене, відповідач за первісним позовом вимушений звернутись до суду із даною заявою.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2006 року, відповідно до якої було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , до вирішення спору в суді.

Скасовано заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2008 року, відповідно до якої було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також заборонено будь-яким юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на зміну власника будинку АДРЕСА_1 , укладати та реєструвати будь-які інші договори, предметом яких є вказаний будинок.

Не погоджуючись із ухвалою суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційні скарги.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду в частині скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2008 року, відповідно до якої накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також заборонено будь-яким юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на зміну власника будинку АДРЕСА_1 , укладати та реєструвати будь-які інші договори, предметом яких є вказаний будинок.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_1 здійснила реконструкцію спірного будинку, шляхом зведення прибудов, надбудов та перебудов, що становить його невід`ємну частину, відокремлення яких є неможливим, внаслідок чого, площа будинку збільшилась та складає 1385 кв. м.

Разом із тим, за ОСОБА_4 визнано право власності згідно умов договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року. Об`єктом вказаного договору купівлі - продажу є житловий будинок нежитловою площею 132,4 кв. м., та житловою 88,5 кв.м. з господарчими та побутовими спорудами: сарай (2поверхи), басейн та інші споруди.

Вважає, що зняття арешту є передчасним, оскільки на даний час житловий будинок є спірним та ОСОБА_4 зможе розпорядись нерухомим майном на власний розсуд.

В поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, визнати заявлені відвід та самовідвід судді Чередніченко Н.П. обґрунтованими.

В обґрунтування своїх вимог посилається на наявність спору щодо права власності будинку, а тому скасування заходів забезпечення позову є передчасними.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 представник ОСОБА_1 зазначає, що ОСОБА_2 не є стороною по справ і та просить застосувати наслідки п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 подану останньою апеляційну скаргу підтримала, просила задовольнити.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 проти задоволення поданих апеляційних скарги заперечував, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Скасовуючи заходи забезпечення позову суд першої інстанції виходи із того, що розгляд справи, в рамках якої вживалися заходи забезпечення позову закінчено та судове рішення у справі набрало законної сили.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в рамках розгляду даної справи ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2006 року, було накладено арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , до вирішення спору в суді.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.01.2008 року, було накладено арешт на будинок АДРЕСА_1 , а також заборонено будь-яким юридичним та фізичним особам вчиняти будь-які дії, направлені на зміну власника будинку АДРЕСА_1 , укладати та реєструвати будь-які інші договори, предметом яких є вказаний будинок.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору від 23.09.2002 року було відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23.09.2002 р., про визнання недійсним договору купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 р., укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , та про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , задоволено. Визнано недійсними абз.4 п.5, п.6, п.8 договору купівля-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594. Визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29 жовтня 2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Прокудіною Л.Д. за реєстровим номером 1726. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з відповідними господарчими та побутовими будівлями та спорудами: сарай (2 поверха) під літерою «Б», басейн під літерою «В» та іншими спорудами згідно договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хоружик І.Г. за реєстровим номером 6594, з моменту укладання цього договору, з усіма поліпшеннями (перебудовами, прибудовами, надбудовами), разом загальною площею 1385 кв.м. Визнано недійсним п. 8.2 договору позики між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 21 жовтня 2003 року. Визнано недійсним договір оренди між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 від 1 грудня 2006 року. Зобов`язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у здійсненні права власності будинком АДРЕСА_1 . В задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визнання права власності було відмовлено. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про визнання недійним договору позики від 21 жовтня 2003 року було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2013 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , та постановлено в цій частині нове рішення, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Хоружик І.Г. за реєстраційним номером 6594, з моменту його укладення.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи від 27.04.2016 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2013 року, додаткове рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14.08.2013 року в частині, що не скасовані апеляційним судом, та рішення Апеляційного суду м. Києва від 03.11.2015 року було залишено без змін.

В листопаді 2021 року до суду звернувся відповідач за первісним позовом із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову з огляду на те, що рішення суду набрало законної сили та підстав для подальшого існування заходів забезпечення позову у даній справі немає.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. ч. 1,7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Враховуючи що спір в даній справі вирішено, рішення суду у справі набрало законної сили, відтак відсутня необхідність у вжитих заходах забезпечення позову, а тому наявні підстави для їх скасування.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що рішенням суду за ОСОБА_4 визнано право власності на спірний будинок згідно умов договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року, разом із тим, площа будинку збільшилась внаслідок реконструкції, здійсненої ОСОБА_1 та на даний житловий будинок є спірним, а тому скасування заходів забезпечення позову є передчасними судом відхиляються, оскільки в даній справі спір є вирішеним. Наявність іншого невирішеного спору щодо житлового будинку не може бути підставою для відмови у скасуванні вжитих заходів забезпечення цього позову.

Скасування заходів забезпечення позову здійснюються в тих межах, в яких вони були накладені ухвалою суду в рамках розгляду даної справи.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно під час вирішення спору по суті.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Оболонського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із тим, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 підлягає закриттю з огляду на наступне.

ОСОБА_2 не є учасником даної справи та судом не вставлено обставин, які б свідчили про вирішення питання про права, свободи, інтереси чи обов`язки останньої при постановленні ухвали суду про скасування заходів забезпечення позову, накладених на будинок АДРЕСА_1 .

Посилання ОСОБА_2 на кримінальне провадження за фактом шахрайських дій відносно неї щодо заволодіння спірного будинку, не вказує на порушення її прав оспорюваною ухвалою від 19 листопада 2021 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Керуючись ст.ст. 362, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - ОСОБА_3 закрити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 19 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач

Судді