Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Ковальчук М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №295/10194/21 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 жовтня 2021 року, яке постановлене під головуванням судді Перекупки І.Г. у м.Житомирі,

в с т а н о в и в:

У серпні 2021 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 17 199,04 грн, яка складається із: простроченого тіла кредиту в сумі 14 013,25 грн та прострочених процентів - 3 185,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернувся до банку та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 04 вересня 2019 року №б/н. Відповідач при підписанні заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана ним анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до виявленого бажання відповідачу відкритий кредитний рахунок та був встановлений початковий кредитний ліміт. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 15 000 грн. У зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених позичальником коштів на погашення заборгованості станом на 11 липня 2021 року утворилася вищевказана заборгованість.

Заочним рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20 жовтня 2021 року позов задоволений частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг від 04 вересня 2019 року №б/н у сумі 14 013,25 грн та судовий збір в розмірі 1 849,60 грн.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 16 червня 2022 року заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 жовтня 2021 року залишена без задоволення (а.с.151-152).

Не погодившись частково із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 у задоволеній частині подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення частково скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь банку заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 8 696,09 грн та судовий збір в розмірі 1 147,74 грн, у решті вимог банку відмовити.

Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що суд першої інстанції визначив, що банк має право на стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, тобто суми, яку фактично він отримав у банку. Вказана сума становить різницю між отриманими позичальником коштами та коштами, що він повернув банку. Із наданого банком розрахунку вбачається, що ним на протязі дії договору взято у банку коштів на суму 63 426,82 грн, а повернута сума 54 730,73 грн. Різниця між вказаними сумами становить 8 696,09 грн, а тому саме ця сума є заборгованістю за простроченим тілом кредиту та підлягає стягненню. Оскільки сума заборгованості є меншою, то судовий збір, що стягується з нього, також має бути меншим.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до положень частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду заочного рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - стягнути з нього на користь банка прострочене тіло кредиту в сумі 8 696,09 грн, а у задоволенні решти вимог позову відмовити за безпідставністю.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. АТ КБ «ПриватБанк» про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.181). Позивач про причину неявки свого представника не повідомив. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасник судового процесу не з`явився в судове засідання без поважних причин. За загальним правилом явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою. За таких обставин, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи (частина друга ст.372 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 04 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений кредитний договір шляхом підписання останнім анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.11). У заяві зазначено, що відповідач згодний із тим, що ця анкета-заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з Умовами і правилами надання банківських послуг, довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, які розміщені на офіційному сайті банку, пам`яткою клієнта, тарифами та отримав їх примірник (шляхом самостійного роздрукування/в електронній формі шляхом власноручного підписання цифровим підписом та направленням повідомлення про одержання). Погоджується зі збільшеним строком позовної давності, зазначеним в Умовах і правилах, та з тим, що зміни до Умов і правил вносяться банком щомісяця в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє його про внесені зміни шляхом використання визначених Умовами і правилами каналів зв`язку. Продовження користування послугами банку після дати публікації на сайті банку змінених Умов і правил є підтвердженням його погодження та повного і безумовного прийняття зміненої редакції Умов і правил. Зі змінами Умов і правил надання банківських послуг зобов`язується ознайомлюватися самостійно на офіційному сайті банку. У разі використання ним електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису для підписання цієї анкети-заяви такий підпис прирівнюється до його власноручного підпису.

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 банком надавалася кредитна картка № НОМЕР_1 із терміном дії до липня 2023 року (а.с.10).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , у якій відображено зміну кредитного ліміта в період із 04 вересня 20019 року по 03 березня 2021 року. Так, 04 вересня 2019 року кредитний ліміт був установлений у розмірі 15 000 грн, а 03 березня 2021 року кредитний ліміт змінений (зменшений) до 0 грн (а.с.9).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 11 липня 2021 року становить 17 199,04 грн, яка складається із: заборгованості за простроченим тілом кредиту 14 013,25 грн та заборгованості за простроченими процентами 3 185,79 грн (а.с.6-8). Одночасно у розрахунку зазначено, що відповідачем погашена: заборгованість за тілом кредиту в сумі 54 043,04 грн; заборгованість за простроченим тілом кредиту 33,52 грн; заборгованість за процентами в сумі 503,52 грн; заборгованість за простроченими процентам 150,65 грн. Отже, на погашення кредиту відповідачем внесена сума 54 730,73 грн, що позивачем не заперечується.

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Визначальним є додержання письмової форми договору.

До анкети-заяви банк додав витяг із Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна contract», «Універсальна gold», а також копію Умов та Правил надання банківських послуг, ознайомлення із якими підписом відповідача не підтверджено.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів і Умови та Правила розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент підписання відповідачем анкети-заяви містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, зміну процентної ставки, відповідальності за неналежне виконання умов договору саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Тарифів і Умови та Правила у редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення його позову.

Без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи і Умови та Правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір процентної ставки за користування кредитом, відповідальності за неналежне виконання умов договору витяг з Тарифів і Умови та Правила не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані відповідачем. Отже, недодержання письмової форми кредитного договору щодо процентної ставки та відповідальності за неналежне виконання умов договору не дає підстав розцінювати умови, прописані у витягі з Тарифів і Умовах і Правилах, як невід`ємну складову частину змісту договору, а тому суд першої інстанції правильно не вважав надані позивачем витяг з Тарифів ті Умовами та Правила складовою частиною кредитного договору, оскільки в анкеті-заяві відсутні домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту.

Окрім того, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Умови і Правила надання банківських послуг, які надав банк, відповідач розумів та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17.

Стосовно паспорта споживчого кредиту, який підписав відповідач та копію якого додав позивач до матеріалів позовної заяви, колегія суддів апеляційного суду враховує висновки Великої Палати Верховного Суду, висловлені в постанові від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20, за якими під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та /або його фіксація. Правочин оформляється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину. Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту (а.с.12-13).

Отже, ознайомлення ОСОБА_1 із паспортом споживчого кредиту, його підписання відповідачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбулося фіксації волі сторін договору та його змісту, а тому не можна вважати, що сторони досягли домовленості щодо процентної ставки у межах пільгового періоду, процентної ставки за межами пільгового періоду, типу процентної ставки, а також процентної ставки, яка могла б застосовуватися при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту тощо.

Із виписки за договором №б/н за період із 04 вересня 2019 року по 01 червня 2021 року по рахунку ОСОБА_1 прослідковується, що за наданою відповідачеві кредитною карткою здійснювалися грошові операції у межах суми кредитного ліміту 15 000 грн та проводилося банком списання процентів за використання кредитного ліміту за ставками 3,4%, 3,5% в місяць (а.с.40-44).

Отже, оскільки доведення факту укладення договору і наявності заборгованості є обов`язком позивача, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що банком не доведено обов`язку сплати відповідачем суми 3 185,79 грн заборгованості за простроченими процентами, приймаючи до уваги, що їх розмір та умови нарахування сторонами не погоджені, а тому обґрунтовано відмовив у їх стягненні та рішення суду першої інстанції у частині відмови у стягнення прострочених процентів за користування кредитом апеляційний суд залишає без змін.

За таких обставин, не доведена сума 14 013,25 грн заборгованості за простроченим тілом кредиту, враховуючи, що між сторонами не були погоджені базові процентні ставки за користування кредитом, а тому дії банка щодо погашення неузгоджених процентів за рахунок здійснених відповідачем платежів та не віднесення сплачених сум на погашення тіла кредиту не можна вважати правомірними, а суму простроченого тіла - доведеною.

Отже, ОСОБА_1 за розрахунком заборгованості отримав від банка кошти на суму 63 426,82 грн (графа «Витрати клієнтом кредитних коштів»), а повернув кошти в сумі 54 730,73 грн (графа «сума коштів, внесених клієнтом на погашення заборгованості», як зазначав сам банк вище. Різниця складає 8 696,09 грн, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача, як неповернуте прострочене тіло кредиту, а у стягненні простроченого тіла кредиту в сумі 5 317,16 грн. належить відмовити.

Згідно з частинами першою-третьою ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із огляду на вищевикладене, апеляційний суд відповідно до положень ст.376 ЦПК України змінює заочне рішення суду першої інстанції в частині простроченого тіла кредиту, зменшуючи його з 14 013,25 грн до 8 696,09 грн, а у стягненні решти простроченого тіла кредиту в сумі 5 317,16 грн. відмовляє. У решті рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Суд апеляційної інстанції змінює розподіл судових витрат у зв`язку з тим, що змінює заочне рішення, що узгоджується із положеннями частини тринадцятої ст.141 ЦПК України. Так, вимоги банка задовольняються на 50,56% (8 696,09 *100/ 17 199,04). Отже, на позивача покладається судовий збір у сумі 1 147,71 грн, який сплатив банк за подання позову до суду, що пропорційно задоволеним вимогам (2 270*50,56/100), а тому розмір судового збору зменшується з 1 849,60 грн до 1 147,71 грн, а з відповідача на користь позивача стягується судовий збір у розмірі 1 371,96 грн, який сплатив відповідач за подання апеляційної скарги, що пропорційно задоволенню апеляційної скарги (2 775*49,44/100).

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м.Житомира від 20 жовтня 2021 року змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором з 14 013 грн 25 коп. до 8 696 грн 09 коп., а розмір судового збору з 1 849 грн 60 коп. до 1 147 грн 71 коп.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1 371 грн 96 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: