Справа №: 398/1962/22
провадження №: 2/398/1397/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(повний текст)

14 листопада 2022 року Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Молонової Ю.В.,

при секретарі Борозні Л.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Яковлева Ю.О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі вона не зареєстрована, проте зареєстровані її син ОСОБА_6 та онук ОСОБА_5 . Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.05.2017 шлюб між її сином, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 розірвано. ОСОБА_4 разом з сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає у м. Умань Черкаської області з 2016 року. Реєстрації проживання її онука у квартирі АДРЕСА_1 , чинить їй перешкоду, зокрема користуватися правом розпорядження даною квартирою. Оскільки онук не проживає в спірній квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в квартирі немає, а також те, що вона перешкод в користуванні житловим приміщенням не чинила, ОСОБА_4 , яка є законним представником онука добровільно визначила інше місце проживання свого сина у м. Умань, вважає, що є всі підстави для визнання онука таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 11.07.2022 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді від 02.08.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі, посилалися на підстави, викладені в позовній заяві. Пояснили, що в спірній квартирі проживає її син, який сплачує комунальні послуги. Вона бажає подарувати цю квартиру сину, проте у зв`язку з реєстрацією онука в квартирі вона не може цього зробити. Також зазначили, що у них не має інформації про те, що у власності матері дитини є нерухоме майно.

Відповідач ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах свого сина ОСОБА_5 , у судове засідання не з`явилася, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв чи клопотань до суду не надходило.

Представник третьої особи Органа опіки та піклування Олександрійської міської радив судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Посилався на те, що позбавлення неповнолітнього права користування житлом, в якому він зареєстрований, буде порушенням прав дитини.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу квартири від 06.10.2014, посвідченого Куліш Л.Г., приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за № 4763, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 27726721 від 06.10.2014, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с.11-13).

Згідно довідки КП «Житлогосп» №62 від 16.07.2021, у квартирі по АДРЕСА_2 , зареєстровані ОСОБА_5 - онук власниці, та ОСОБА_6 - син власниці (а.с.16).

З копії акту-розпорядження вих.№241 від 16.07.2021, затвердженого директором КП «Житлогосп», вбачається, що ОСОБА_5 в кв. АДРЕСА_1 , не проживає з 2016 року. 16.07.2021 ОСОБА_5 в квартирі був відсутній, його особистих речей не має.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01.06.2017, з ОСОБА_6 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5 . Встановлено, що ОСОБА_4 разом з сином проживає у м. Умань (а.с.18).

Згідно з копією заяви від 30.06.2021, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 дають дозвіл на переоформлення-дарування ОСОБА_1 квартири, за адресою: АДРЕСА_2 , сину ОСОБА_6 . При цьому житлові права неповнолітнього ОСОБА_5 не будуть порушені, так як він проживає в АДРЕСА_3 , з матір`ю з 2016 року (а.с.20).

Згідно акту-розпорядження вих.№148 від 18.07.2022, затвердженого директором КП «Житлогосп», ОСОБА_5 в кв. АДРЕСА_1 , не проживає з 2016 року. На момент перевірки 18.07.2022 ОСОБА_5 в квартирі був відсутній, його особистих речей не має (а.с.36).

Таким чином, із зазначених актів вбачається, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, проте з 2016 року і по теперішній час там не проживає.

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідна наявність одночасно двох умов, зокрема, відсутність члена сім`ї без поважних причин понад один рік, а також відсутність поважних причин непроживання за адресою такого житлового приміщення.

Члени сім`ї власника житлового приміщення не мають права власності на житло, в якому вини проживають, що свідчить суттєву відмінність їхнього правового статусу від правового статусу власника такого приміщення, унеможливлюючи, зокрема право розпорядження цим майном. Разом із тим, цим особам належить право використовувати приміщення для проживання, яке є сервітутним правом, тобто правом користування чужим майном (стаття 405 ЦК України). Проте член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Обмеження (втрату) права користування житлом можуть обумовити тільки такі дії членів сім`ї власника житла, які пов`язані зі зловживанням ними своїми правами або з невиконанням покладених на них обов`язків і безпосередньо порушують при цьому права та законні інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї.

За приписами ч. 1 ст. 3 цієї Конвенції, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини (ст.27 Конвенції про права дитини).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства», охороною дитинства є система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвитку дитини та захисту її прав.

Згідно зі ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.

Дитиною визнається особа до досягнення нею повноліття. Отже до досягнення 18 років фізична особа має правовий статус дитини. Наявність у особи правового статусу дитини означає, що така особа має відповідні права та обов`язки дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти - члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Житлові права членів сім`ї власника квартири є похідними від прав власника цієї квартири.

Неповнолітній ОСОБА_5 , з народження, зі згоди позивачки був зареєстрований у спірній квартирі і з моменту реєстрації набув права користування цим житлом (сервітут). Такий сервітут установлюється законом, тому для його виникнення не потрібно укладення батьками та дітьми спеціального договору про користування житлом (ч. 1ст. 402 ЦК України).

Крім того, для припинення сервітуту підстав не має, оскільки його було встановлено відповідно до ч.1 ст. 402 ЦК України. Припинення сервітуту можливе лише у випадку добровільного зняття неповнолітнього з місця реєстрації (п. 2 ч. 1 ст. 406 ЦК України, відмова від нього особи, в інтересах якої встановлено сервітут).

Неповнолітня дитина ОСОБА_5 в силу свого віку, не може самостійно проживати за місцем реєстрації.

Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, дитина може реалізувати його лише при досягненні повноліття, оскільки в силу свого віку неповнолітня дитина не має достатнього обсягу цивільної дієздатності самостійно визначати місце свого проживання, як вказано у постановах Верховного Суду від 19.05.2021 (справа № 759/19579/17), від 09.09.2020 (справа №755/16152/16-ц).

Позбавлення неповнолітньої дитини права користування житловим приміщенням може відбуватися лише у разі наявності попереднього дозволу органу опіки та піклування, який в матеріалах цивільної справи відсутній.

Дана позиція узгоджується з позицією Верховного Суду від 16.12.2020 (справа №206/4028/18, провадження № 61-1635 св 20).

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітній ОСОБА_5 набув право власності або право постійного користування іншим житлом, а також того, що реєстрація дитини чинить перешкоди у користуванні належним позивачу на праві власності житловим приміщенням, позивачкою та її представником не надано.

Не сплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки позивач (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини.

Крім того, з пояснень позивачки вбачається, що в спірній квартирі зареєстрований та фактично мешкає її син, який є батьком неповнолітнього ОСОБА_5 , та сплачує комунальні послуги. Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований за місцем реєстрації та проживання свого батька та має право проживання та користування зазначеною квартирою.

Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено вимогами ст. 77, 80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 289 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 16.11.2022.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ;

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , яка діє від імені та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

Третя особа - Орган опіки та піклування Олександрійської міської ради, юридична адреса: Кіровоградська область, м. Олександрія, просп. Соборний, 59.

Суддя Ю.В. Молонова