Провадження 2/193/11/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року смт.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кравченко Н.О.,

за участю секретаря Ратушної В.В.,

за участю

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 , в режимі відеоконференції,

відповідача ФОП ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи Левченка В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Софіївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 , Софіївська районна державна адміністрація, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ТОВ НВП «Левітор Груп» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Софіївського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_3 , Софіївська районна державна адміністрація, третя особа, що не заявляє самостійних вимог ТОВ НВП «Левітор Груп» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації права договору оренди земельної ділянки.

В судовому засіданні позивачем підтримано заявлене клопотання від 10.11.2022 року (первісне 17.09.2020 року та 18.03.2021 року) про призначення по справі повторної комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи, з тих підстав, що висновок почеркознавчої експертизи, яка була проведена по даній справі не відповідає законодавству України.

Ознайомившись із вказаним клопотанням, матеріалами справи, заслухавши пояснення сторін, суд не знаходить правових підстав для його задоволення, так як по справі було проведено судову почеркознавчу експертизу, а підстави для призначення повторної експертизи відсутні, а клопотання є таким, що задоволенню не підлягає.

Так, відповідно до частини першої статті 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Як убачається з частини першої, п`ятої статті 104 ЦПК України,про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.

Відповідно до пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Необхідність призначення судової експертизи в цивільному процесі обумовлена, насамперед, необхідністю з`ясування судом тих обставин, які потребують спеціальних знань, та в силу їх специфічного характеру, не можуть бути з`ясовані судом на основі положень чинного законодавства, що може вплинути на правильне вирішення цивільного спору по суті.

Частиною другою статті 113 ЦПК України визначено, що якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Згідно пункту1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року №53/5(далі Інструкція), під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження,методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи(міжнародні,національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Відповідно до пункту 1.13 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, достатність та якість наданих для проведення експертизи зразків почерку та підпису особи визначаються експертом у кожній конкретній експертній ситуації. Критерієм достатності обсягу порівняльного матеріалу вважається надання такої його кількості, за якою можливо виявити індивідуальність, варіаційність та стійкість ознак в досліджуваному об`єкті і зразках почерку (підпису) певного виконавця.

В пункті 1.2.13. Інструкції визначено, що згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз).

Відповідно до пункту 3.6 Інструкції, у разі призначення експертизи (залучення експерта) для проведення додаткової або повторної експертизи, крім матеріалів, зазначених у пункті 3.3 цього розділу, до експертної установи (експертові) надаються також висновки попередніх експертиз з усіма додатками (фотознімками, порівняльними зразками тощо), а також додаткові матеріали, що стосуються предмета експертизи, які були зібрані після надання первинного висновку. У разі необхідності проведення додаткової або повторної експертизи у документі про призначення експертизи (залучення експерта) зазначаються мотиви та підстави для її призначення.

Згідно пункту 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах», повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб. В ухвалі (постанові) про призначення повторної експертизи зазначаються обставини, які викликають сумніви у правильності попереднього висновку експерта. Проведення повторної експертизи може бути доручено тільки іншому експертові.

Аналіз норм права, які зазначені вище, дає підстави зробити висновок про те, що повторна судова експертиза призначається лише у разі обґрунтованих сумнівів у правильності висновку експерта та порушень у її проведенні.

Надаючи оцінку показанням свідка, як на обґрунтування призначення повторної комплексної почеркознавчої та технічної експертизи, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України (допустимість доказів) обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Як вказувалось вище, вчиненим у письмовій формі вважається той правочин, зміст якого зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, або якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного чи іншого технічного засобу зв`язку. При цьому правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами).

Законодавством чітко визначено спосіб фіксації, а отже і доведення змісту волевиявлення сторони при укладенні договору оренди землі (письмова форма договору), тому інші способи (показання свідка) не можуть доводити обставини та умови, на яких сторони досягли домовленості.

Згідно з ч. 1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо- відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків.

В пункті 12 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що за змістом абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов`язань, що виникли з правочину.

Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК визначені прямо.

Отже, показання свідка ОСОБА_5 не можуть бути визнані допустимим доказом для задоволення вищеозначеного клопотання по справі.

Щодо невірно визначеного прізвища, вказаного у висновку експертів № 1440/1441-20 від 19.06.2020 року за результатами проведення комплексної судової почеркознавчої експертизи та технічної експертизи за результатами якої встановлено що в договорі оренди земельної ділянки від 03.06.2015 року та акті приймання передачі від 17.06.2015 року підписи зроблено не особою « ОСОБА_6 », а іншою особою з наслідування підпису. (т.1 а.с.114-120)

Згідно письмових пояснень судового експерта Ніколайчука Т.В. від 29.09.2020 року зазначено, що прізвище особи, щодо підпису якої надано висновок № 1440/1441-20 від 19.06.2020 року « ОСОБА_6 » замість вірного « ОСОБА_7 » є технічною помилкою (т.1 а.с. 199).

Експерти, які попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України,з клопотанням про надання додаткових зразків тощо не зверталися.

Наведені обставини спростовують доводи представника відповідача, що наданий висновок є необґрунтованим чи викликає сумніви у його правильності, оскільки при призначенні та проведенні експертизи були додержані вимоги законодавства, компетентність експерта і його дії в межах його повноважень не викликають сумніву, наявна повнота відповідей на порушені питання та їх відповідність і узгодженість з фактичними даними, наявним в матеріалах справи, узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи, що в сукупності свідчить про обґрунтованість експертного висновку.

Таким чином, доказів направлених на спростування вищезазначеного висновку матеріали справи не містять, експертом надано обґрунтовані відповіді на всі питання, які входять до переліку питань судової почеркознавчої експертизи, істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи також не встановлено, тобто підстави, наведені представником відповідача щодо сумнівності у правильності висновку експерта не підтверджені належними та допустимими доказами.

Представником відповідача не надано суттєвих доводів в обґрунтування необхідності призначення повторної почеркознавчої експертизи, тоді як лише саме посилання на сумніви у висновку проведеної судової почеркознавчої експертизи, не можуть бути підставою для призначення повторної експертизи по справі.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення повторної судово-почеркознавчої експертизи необхідно відмовити.

При цьому суд наголошує, що призначення у справі недоцільної експертизи та зупинення провадження у справі за відсутності достатніх підстав, порушує розумні строки тривалості судового провадження, що, в свою чергу, є порушенням права на справедливий та публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 81, 113, 213, 240 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання відповідача ОСОБА_3 про призначення повторної комплексної судової почеркознавчої та технічної експертизи залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї може бути включене до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали буде виготовлений 27.12.2022 року.

Суддя Н.О.Кравченко