ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Кішкіної І.В., Корчистої О.І.,

за участю секретаря судового засідання Шумило І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №219/13920/21 за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, заінтересовані особи орган опіки та піклування Бахмутської міської ради, ОСОБА_2 , з апеляційними скаргами органу опіки та піклування Бахмутської міської ради, ОСОБА_2 на ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року про призначення судової експертизи, постановлену у складі судді Решетняк І.В. та присяжних Сергієнко О.В., Сидоренко М.М., -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області та просила суд визнати недієздатним її батька ОСОБА_2 . Крім того просила призначити по справі судово-психіатричну експертизу проведення якої доручити експертам Слов`янського відділення СПЕ Донецького обласного бюро судово-психіатричних експертиз, та на вирішення експертам поставити наступні питання: чи страждає ОСОБА_2 яким-небудь хронічним душевним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством або іншим хворобливим станом, якщо так, то яким саме та з якого часу? Чи здатний ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року клопотання задоволено і по справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу на предмет дієздатності ОСОБА_2 внаслідок захворювання, проведення якої доручено експертам судово-психіатричного відділення при комунальному некомерційному підприємстві «Обласна клінічна психіатрична лікарня м.Слов`янськ». На вирішення експертизи поставлено наступні питання: чи страждає ОСОБА_2 будь-яким хронічним душевним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством або іншим хворобливим станом, якщо так, то яким саме та з якого часу? Чи здатний ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними? Цивільну справу провадженням зупинено до проведення амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Не погодившись з зазначеною ухвалою Орган опіки та піклування Бахмутської міської ради подав апеляційну скаргу у якій просив ухвалу суду скасувати, направивши справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування зазначив, що у випадку призначення судом експертизи, суд може, але не зобов`язаний зупиняти провадження у справі. Реалізацію такого права суд повинен мотивувати, чого не було зроблено судом першої інстанції. ОСОБА_1 у своїй заяві не зазначила обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад ОСОБА_2 . Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 30.04.2020 року зазначено, що загальний стан ОСОБА_2 задовільний, у свідомості адекватний. Рекомендації на психотерапевтом (знаходяться у матеріалах справи) не містять відомостей, які б свідчили, що ОСОБА_2 має психічні розлади, а також відсутні рекомендації щодо звернення до лікаря-психіатра або іншого фахівця, який надає психіатричну допомогу. Також ОСОБА_1 не надала докази того, що ОСОБА_2 звертався за наданням психіатричної допомоги, перебуває або перебував на обліку у лікаря-психіатра тощо. Крім цього ОСОБА_1 у судовому засіданні від 12.01.2022 повідомила про те, що ОСОБА_2 на зазначеному обліку не перебуває. Батько проживає з іншими членами сім`ї. З огляду на зазначене вважає, що заява про визнання особи недієздатною подана із порушенням вимог ч.3 ст.297 ЦПК. Особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи. Зокрема, така особа повинна бути повідомлена про розгляд справи, їй має бути роз`яснено її права, вона повинна мати можливість за бажання скористатися безоплатною правовою допомогою і брати участь у судових засіданнях. Навіть у разі наявності реальних, доведених застережень щодо небезпеки безпосередньої участі цієї особи у розгляді справи для інших осіб або для неї самої суд повинен, принаймні, мати візуальний контакт із такою особою, а краще опитати її (за необхідності - дистанційно, у режимі відеоконференції), щоб гарантувати права людини на свободу та справедливий суд.

ОСОБА_2 також було подано апеляційну скаргу, у якій він зазначив, що він з матір`ю заявниці перебували у шлюбі від якого у них народилась донька ОСОБА_1 . ОСОБА_2 припинив мешкання та будь-яке спілкування з дружиною ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_1 з 2013 року, коли вони вигнали його із його ж власного будинку у с.Олександрівка Лиманського району Донецької області. ОСОБА_1 зареєстрована та мешкала у місті Донецьку, вона взагалі не цікавилась про стан його здоров`я, не відвідувала апелянта у м.Бахмут Донецької області з 2013 року та по теперішній час. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 30.09.2009 року у справі №2-955-09 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 4 частини його доходу, починаючи з 16.06.2009 року до зміни матеріального становища. 26.09.2019 року Дружківським міським судом Донецької області шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 09.04.2021 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поділено по 1/2 частині майно, що набуте під час шлюбу подружжя. 17.07.2019 року апелянт уклав спадковий договір із ОСОБА_4 , яка добросовісно виконує свої обов`язки за договором. 19.06.2020 року він ( ОСОБА_2 ) уклав шлюб із ОСОБА_5 . Постановою Донецького апеляційного суду від 20.04.2021 року у справі № 236/3930/20 позов ОСОБА_2 задоволено, припинено право ОСОБА_6 на отримання аліментів, що стягувались у розмірі 1/4 часини пенсії ОСОБА_2 . Вважає що саме його пенсія цікавить ОСОБА_1 , бажання її отримувати та витрачати на себе та утримання своєї матері ОСОБА_3 , у якої мінімальний розмір пенсії. Також, після поділу в судовому порядку будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки для його обслуговування, донька разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 бажають розпоряджатись також його частиною у будинку. Після того як припинилось будь яке утримання ОСОБА_2 своєї колишньої дружини ОСОБА_3 та відповідно доньки ОСОБА_1 , остання вирішила в судовому порядку визнати батька недієздатним та примусити апелянта їхати мешкати до неї та колишньої дружини у Лиманський район. ОСОБА_1 почала звертатись до поліції із безпідставними заявами, в яких зазначала, що її батька нібито утримують проти його волі його дружина ОСОБА_5 у будинку АДРЕСА_2 , де він був зареєстрований та фактично мешкав разом із дружиною. Поліція неодноразово виїжджала та перевіряла факти викладені ОСОБА_1 у своїй заяві, які не підтверджувались. ОСОБА_2 вимушений був звертатись до поліції із зустрічними заявами (копії додаються до апеляційної скарги), в яких просив відгородити його від побачень та спілкування із донькою ОСОБА_1 . Саме тому ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання його недієздатною особою. При цьому остання не повідомила суд про його сімейний стан, що він мешкає разом із своєю дружиною, яка здійснює за ним належний догляд. Апелянт вважає себе психічно здоровою людиною, здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, наразі живе в дуже добрих та комфортних для нього умовах. Він має проблеми із своїм фізичним здоров`ям в силу похилого віку, але ці захворювання не впливають на його психічне здоров`я. У своїй заяві про визнання недієздатним ОСОБА_1 не ставить питання про встановлення опіки, при цьому у органі опіки та піклування їй відмовлено у призначенні опікуном, так як для цього відсутні підстави - він не потребує опікунства. Суд, ігноруючи положення норм ст.299 ЦПК України, жодного разу не викликав його до судового засідання, не було направлено ухвалу про відкриття провадження у справі, він взагалі не знав про розгляд справи відносно нього. Суд також проігнорував позицію представника органу опіки та піклування, який просив у своєму клопотання перенести судове засідання та не призначати амбулаторну судово-психіатричну експертизу, бо спочатку необхідно викликати у судове засідання ОСОБА_2 та витребувати із НП «БЛІЛ м. Бахмут» відомості про те, чи перебуває або перебував ОСОБА_2 на обліку у лікаря-психіатра. Суд не з`ясував та не навів у оскаржуваній ухвалі обставини, що свідчать про хронічний стійкий психічний розлад.

Відзив на апеляційну скаргу сторонами не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання, оскільки, відповідно до частини 2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вказаним вимогам закону.

В суді встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_7 є рідною донькою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

В листопаді 2021 року заявник дізналась про те, що її батько уклав спадковий договір з ОСОБА_8 , а також 19 червня 2020 року уклав шлюб з її донькою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Ці обставини підтверджуються витягами з Державного реєстру речових прав, копією свідоцтва про шлюб. З доводів заявниці вбачається, що її батько ОСОБА_2 є людиною похилого віку, інвалідом II групи ВВ, та інвалідом I групи загального захворювання, постійно проходив лікування у різних лікарів, за станом свого здоров`я страждає на виражений астенічний синдром на тлі дисцикуляторної енцефалопатії II ст., атеросклерозу судин головного мозку. Згідно довідки МСЕК потребує постійної сторонньої допомоги. Вважає, що за станом свого здоров`я батько він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Визнання ОСОБА_2 недієздатним потрібно для подальшого визнання спадкового договору та шлюбу недійсними.

Просила призначити по справі судово-психіатричну експертизу проведення якої доручити експертам Слов`янського відділення СПЕ Донецького обласного бюро судово-психіатричних експертиз, та на вирішення експертам поставити наступні питання: чи страждає ОСОБА_2 яким-небудь хронічним душевним захворюванням, тимчасовим розладом душевної діяльності, слабоумством або іншим хворобливим станом, якщо так, то яким саме та з якого часу? Чи здатний ОСОБА_2 усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?

Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року у справі призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу на предмет дієздатності ОСОБА_2 . Провадження по справі зупинено на час проведення експертизи.

Постановляючи ухвалу про призначенні експертизи, суд першої інстанції керувався тим що встановлення психічного стану ОСОБА_2 вимагає спеціальних знань в області психіатрії, та призначення у справі амбулаторної судово-психіатричної експертизи є обов`язковим.

Апеляційний суд не може повністю погодитись з даним висновком суд, вважає його передчасним та зазначає наступне.

Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона унаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно ч.3 ст.297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Відповідно до ст.ст.103, 104, 298 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення проведення експертизи.

Відповідно до ст.298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Згідно ст.ст.1, 3, 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» психічні розлади - розлади психічної діяльності, визнані такими згідно з чинною в Україні Міжнародною статистичною класифікацією хвороб, травм і причин смерті.

Тяжкий психічний розлад - розлад психічної діяльності (затьмарення свідомості, порушення сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), який позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, свій психічний стан і поведінку.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного розладу, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Отже, законодавством України встановлено презумпцію психічного здоров`я людини.

Обов`язковою умовою для призначення експертизи у справах про визнання особи недієздатною є обґрунтованість припущення щодо наявності психічного розладу особи.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Матеріали справи не містять доказів, які ОСОБА_2 страждає на психічні захворювання та стан її психічного здоров`я є таким, що дає підстави вважати наявність таких хвороб, які пливають на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №528 від 15.02.2020 року ОСОБА_2 був госпіталізований у Український державний медіко-соціальний центр ветеранів праці, основний діагноз: дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІІ ст. на тлі церебрального атеросклерозу, прогресуючий перебіг з вираженим вестибуло-атактичним, астено-невротичним, цефалгічним синдромами, глибокими когнітивними змінами та інтелектуально-мнестичним зниженням, супутні захворювання: облітеруючий атеросклероз артерій нижніх кінцівок ІІІ ст. ХАН ІІА-Б обох нижніх кінцівок, ІХС. Післяінфарктний (по даним ЕКГ) та атеросклеротичний кардіосклероз, СН ПА-Б. Гіпертонічна хвороба II ст., ступ.2, ризик 3. Поширений остеохондроз хребта з хронічною люмбоішіалгією, порушенням статико-динамічної функції. ДГПЗ II-III.

Зазначені відомості не є беззаперечним доказом психічної хвороби та підставою для призначення експертизи.

При цьому вбачається, що суд першої інстанції не витребував актуальних даних щодо стану психічного здоров`я апелянта, не з`ясував, чи знаходиться він на обліку у лікаря-психіатра тощо.

Посилання ОСОБА_1 щодо наявності у ОСОБА_2 психічного захворювання на час розгляду клопотання судом не підтверджується матеріалами справи і є судженням заявника.

Крім того, за ч.1 ст.299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі. Питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. Для визначення фактичної можливості такої особи з`явитися в судове засідання, а також про можливість особисто дати пояснення по суті справи у разі необхідності суд може призначити відповідну експертизу.

Вбачається, що судом першої інстанції не було вчинено жодних дій щодо повідомлення ОСОБА_2 про розгляд справи, йому не було направлено ухвалу про відкриття провадження та заяву ОСОБА_1 .

Оскаржувану ухвалу також було постановлено за його відсутності та за наявності заперечень органу опіки та піклування щодо відсутності звернення заявниці до даного органу по суті питання.

Зазначені процесуальні порушення, на переконання апеляційного суду, призвели до передчасного задоволення клопотання заявника та призначення по справі амбулаторної судово-психіатричну експертизи на предмет дієздатності ОСОБА_2 і доводи апеляційних скарг є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Згідно із статтею 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки розгляд справи по суті не було закінчено, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги органу опіки та піклування Бахмутської міської ради, ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 січня 2022 року про повернення позовної заяви скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: