Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1871/22

Провадження № 2/126/663/2022

"10" листопада 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудь О. Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів.

В обрунтування позову ОСОБА_1 зазначає, що з відповідачем по справі вона проживала однією сім`єю без державної реєстрації шлюбу з літа 2003 року по березень 2008 року. Проживали вони у будинку відповідача в АДРЕСА_1 , що підтверджується місцем реєстрації в її паспорті. Не дивлячись на те, що вони перестали проживати разом в березні 2008 року, з місця реєстрації свого проживання в будинку за адресою проживання відповідача вона знялася в липні 2010 року.

Державну реєстрацію шлюбу вони не проводили, оскільки вирішили, що шлюб зареєструють пізніше.

Не дивлячись на те, що їхні шлюбні відносини не були офіційно зареєстровані в органах державної влади, вони перебували у фактичному шлюбі, проживали разом, вели спільне господарство, у них був спільний бюджет.

Разом з тим, оскільки їхні сімейні відносини не склалися, в березні 2008 року вони перестали проживати у фактичному шлюбі. Відповідач залишився проживати в своєму будинку, а вона перейшла проживати до свого будинку в АДРЕСА_1 .

За час їхнього спільного проживання в незареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 . Після народження доньки ОСОБА_4 вони продовжували проживати разом як сім`я в незареєстрованому шлюбі. Відповідач визнавав, що ОСОБА_4 є його біологічною донькою. Вони разом виховували доньку і будь-яких питань з цього приводу не виникало.

Не дивлячись на те, що відповідач після того, як вони перестали проживати разом однією сім`єю, проживає неподалік від них з донькою, з ОСОБА_4 майже не спілкується.

Доньці уже виповнилось 16 років і весь цей час після того, як вони перестали проживати разом із відповідачем в незареєстрованому шлюбі, вона виховувала її одна. Відповідач будь-якої участі у вихованні та утриманні доньки не приймав, будь-якої матеріальної допомоги не надавав.

Окрім доньки ОСОБА_4 у неї є іще двоє дітей, які не є біологічними дітьми відповідача, і таким чином їй одній важко утримувати та виховувати своїх дітей, а сім`я потребує підтримки та допомоги.

Оскільки, після народження доньки ОСОБА_4 відповідач не надавав заяви про те, щоб записати його батьком дитини у Книзі реєстрації народжень, так як вони перебували в незареєстрованому шлюбі, запис про батька дитини проведено за її прізвищем та громадянством, а ім`я та по батькові було записано за її вказівкою. При цьому, по батькові донька ОСОБА_4 записана саме по батькові відповідача як " ОСОБА_5 ", що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої ст.135 СК України.

Визнання батьківства відповідачем щодо неповнолітньої доньки ОСОБА_4 потрібно їй для вирішення питання про стягнення аліментів з відповідача, адже обоє із батьків відповідно до ст. 180 СК України, зобов`язані утримувати та виховувати своїх дітей до виповнення ними повноліття.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги щодо визнання батьківства та стягнення аліментів визнає та не заперечує проти їх задоволення. Щодо стягнення з нього судових витрат заперечує, посилаючись на те, що завжди визнавав ОСОБА_4 своєю дочкою і не заперечував платити на її утримання аліменти.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається із свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , виданого 15.06.2006 року виконавчим комітетом Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблено відповідний актовий запис № 15. ЇЇ батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_1 ..

Згідно з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України є в наявності факт державної реєстрації народження дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить актовий запис про народження № 15 від 15.06.2006 року складений виконавчим комітетом Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Відповідно до складеного актового запису про народження у відомостях про батька зазначений - ОСОБА_6 , громадянин України. Державна реєстрація народження проведена відповідно до вимог ст.135 Сімейного кодексу України, тобто якщо мати дитини не перебуває у шлюбі та не має спільної заяви батьків, або рішення суду, запис про батька дитини провадиться за прізвищем та громадянством матері, а власне ім`я та по батькові батька дитини записуються за вказівкою матері у заяві про державну реєстрацію народження.

Відповідно до довідки Бирлівського старостинського округу Гайсинського району Вінницької області № 750 від 05.09.2022 року ОСОБА_3 проживає з матір`ю ОСОБА_1 , 1979 року народження в АДРЕСА_2 та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

У відповідності до статті 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Верховний Суд України у пункті 3 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" (далі - Постанова) роз`яснив судам, що справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 01 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини другої статті 128 цього Кодексу, на підставі будь-яких фактичних доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільного процесуального законодавства.

Згідно пункту 9 Постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Підставою для висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Будь-яких доказів на спростування доводів позивача та клопотання про проведення судової біологічної експертизи на батьківство відповідачем суду не надано. Відповідач зазначає, що завжди визнавав, що ОСОБА_4 є його біологічною донькою.

Отже, суд вважає повністю доведеним той факт, що ОСОБА_2 є біологічним батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що виходячи із заяви відповідача визнає і сам ОСОБА_2 , тобто позовні вимоги позивачки про визнання батьківства є такими, що підлягають до задоволення.

Щодо вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Як установлено судом відповідач є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також судом установлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , та знаходиться на повному її утриманні.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ч. 1, 2 ст. 182 цього ж кодексу говорить про те, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Ч. 3 ст. 180 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що відповідач має змогу утримувати свою дитину, доказів про його хворобу чи наявність інших утриманців відповідач суду не надав, позов визнав, суд вважає справедливим стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Не дивлячись на заперечення відповідача щодо стягнення з нього судових витрат, враховуючи, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивачки, відповідно до норм статті 141 ЦПК України, слід стягнути сплачений нею судовий збір за вимогу про визнання батьківства у розмірі 992 грн. 40 коп..

Крім того, відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір за вимогу про стягнення аліментів у розмірі 992 гривні 40 копійок, оскільки позивачка від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів звільнена, відповідно до пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись ст.ст. ст. 3, 19, 125-128, 134, 138, 180, 182, 191 Сімейного Кодексу України, ст.ст.13, 141, 174, 247, 279 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства та стягнення аліментів задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українця батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительки АДРЕСА_2 , РНОКПП № НОМЕР_2 ) аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 27.09.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. суми сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 992 грн. 40 коп. судового збору на користь держави (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030106 Код , Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь