Провадження № 22-ц/801/1927/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Король О.П.
Доповідач:Денишенко Т. О.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2022 рокуСправа № 127/19416/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача Денишенко Т. О.,
суддів Голоти Л. О., Рибчинського В. П.,
розглянувши за правилами, встановленими для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська
залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку
за час вимушеного прогулу,
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року про повернення позовної заяви, постановлену у приміщенні суду у м. Вінниці суддею Королем О. П.,

В С Т А Н О В И В:

01 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся у Вінницький міський суд Вінницької області з позовом до Акціонерного товариства ( далі - АТ ) «Укра-їнська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишалася без руху із наданням йому триденного строку з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позов-ної заяви.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року позовна заява повернута позивачу на підставі статті 185 ЦПК Укра-їни.

Не погоджуючись із такою ухвалою судді суду першої інстанції від 22 ве-ресня 2022 року, ОСОБА_1 оскаржує її в апеляційному порядку, просить да-ну ухвалу скасувати, справу спрямувати до суду першої інстанції для продов-ження її розгляду. Скаржник вважає ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм процесуального права. Цитуючи мотиви ухвали суду від 22 вересня 2022 року, ОСОБА_1 зазначає, що виконав вимоги суду, викладені в ухвалі від 13 вересня 2022 року, направив суду довідку від 16 вересня 2022 року добровольчого формування № ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що на час виконання обов-язків з охорони громадського порядку у місті Вінниці та області, об`єктів кри-тичної інфраструктури він проживає у АДРЕСА_1 . Суд не взяв до уваги, що під час військового стану позивач перебуває на завданнях Якушинецької територіальної громади Сил територіальної оборони Вінницької області. Крім того, повертаючи позовну заяву, суд повинен пере-свідчитися чи вжито усіх вичерпних заходів для належного виконання заяв-ником судової ухвали, урахувати можливість повторного направлення позивачу ухвали про залишення позовної заяви без руху, узяти до уваги чи повернення позовної заяви не створить штучні перешкоди у доступі особі до правосуддя.

Наданим цивільним процесуальним законом правом, забезпеченим ухва-лою Вінницького апеляційного суду від 14 жовтня 2022 року, на подання відзи-ву на апеляційну скаргу відповідач АТ «Українська залізниця» не скористався, його відзив до суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, розглянувши справу за наявними у ній доказами, доводами, перевіривши законність, обгрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у межах вимог апеляційної скарги, дійшла виснов-ку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Згідно норм статті 263 ЦПК України судове рішення, яким відповідно до норм статті 258 ЦПК України є також ухвала суду, повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішен-ня, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підста-ву своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції цілком відповідає зазначеним вимогам.

Як убачається із матеріалів справи, ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 вересня 2022 року позовна заява ОСОБА_1 залишалася без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліку по-зовної заяви. Зазначений недолік полягав у ненаданні позивачем належних, до-пустимих та достатніх доказів щодо місця свого проживання у м. Вінниці, з огляду на те, що зареєстрованим місцем його проживання є АДРЕСА_2 ,. Дана обставина впливає на вирішення питання про підсудність справи Вінницькому міському суду Вінницької області згідно з положеннями частини першої статті 28 ЦПК України.

На виконання вимог цієї ухвали суду першої інстанції від 13 вересня 2022 року ОСОБА_1 була подана довідка від 16 вересня 2022 року № 150, видана добровольчим формуванням № ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що він є добровольцем указаного формування за контрактом та задіяний на охороні громадського по-рядку у м. Вінниці та області, охороні об`єктів критичної інфраструктури, про-веденні тактичних та спеціальних навчань; згідно наданих документів ( не за-значено яких, копій таких до довідки не додано ) на час виконання своїх обов-язків проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції, керую-чись нормами статті 185 ЦПК України, дійшов висновку, що позивач не вико-нав вимог судової ухвали від 13 вересня 2022 року, оскільки надана ним довід-ка на підтвердження місця проживання не є належним доказом його проживан-ня у АДРЕСА_1 . Відповідними належними до-казами, зокрема, можуть бути довідка управляючої компанії, що обслуговує бу-динок, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, акт за участі сусі-дів, підписи яких повинні бути засвідчені в установленому порядку, про прожи-вання особи без реєстрації за певною адресою.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком судді суду першої інстанції, оскільки він зроблений з дотриманням норм процесу-ального права, є абсолютно правильним, законним та об`єктивним. Не вдаю-чись до порядку формування та комплектування добровольчих формувань тери-торіальних громад, визначеного Законом України «Про основи національного спротиву», належить зауважити, що відповідно до статті 27 ЦПК України позо-ви до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановлено-му законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не пе-редбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фі-зичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з частиною першою статті 28 ЦПК України, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Отже, з огляду на наведені норми процесуального закону позивач має альтернативне право пред`явити позов як за місцезнаходженням відповідача, так і за місцем свого проживання чи перебування.
Звертаючись до суду з даним позовом, що виник із трудових правовідно-син, користуючись своїм правом вибору альтернативної підсудності такого спо-ру, ОСОБА_1 зазначає, що зареєстрованим його місцем проживання є АДРЕСА_2 , а місцем його фактичного проживання є квартира АДРЕСА_3 . Однак доку-менту, який би засвідчував місце проживання позивача у м. Вінниці ним надано не було.
У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місцем перебування особи є житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач со-ціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звер-нення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги, а місцем проживання - є житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, у якому особа проживає, а також апартаменти ( крім апартаментів у готелях ), кімнати та інші придатні для про-живання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки ( догляду ), в яких особа отримує соціальні послуги.

Реєстрація місця проживання ( перебування ) особи - внесення за заявою про реєстрацію місця проживання ( перебування ), поданою особою у паперовій формі, до реєстру територіальної громади інформації про місце проживання ( перебування ) особи ( пункт 12 частини першої статті 2 Закону України «Про надання публічних ( електронних публічних ) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні».

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про надання публічних ( електронних публічних ) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Укра-їні» громадянин України, який проживає на території України, а також інозе-мець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тим-часово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання ( перебування ) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Пунктом п`ятим Порядку декларування та реєстрації місця проживання ( перебування ), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 ( далі - Порядок ), передбачено, що громадянин Украї-ни, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без грома-дянства, які на законних підставах постійно або тимчасово проживають на те-риторії України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після зняття із заде-кларованого/зареєстрованого місця проживання та прибуття до нового місця проживання ( перебування ) задекларувати/зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Системно аналізуючи вказані положення законодавства слід дійти виснов-ку, що зареєструвати місце свого перебування в Україні можуть лише іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні.

Таким чином, громадянин України, звертаючись до суду з позовом, що виникає із трудових правовідносин, користуючись правом альтернативного вибору підсудності такої справи відповідно до статті 28 ЦПК України, може пред`явити його за місцем свого проживання.

Згідно Закону України «Про надання публічних ( електронних публічних ) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» саме витяг із реєстру територіальної громади є документом у паперовій або елек-тронній формі, що підтверджує відомості про місце проживання ( перебування ) особи або інформацію про відсутність таких відомостей на дату та час форму-вання витягу. Цим же Законом, а також Порядком визначено умови та порядок надання витягу із реєстру територіальної громади, що підтверджує зареєстро-ване або задеклароване місце проживання ( перебування ) особи, виключення інформації з реєстру територіальної громади про місце проживання ( перебу-вання ) особи.

Тобто, на спростування доводів скаржника, довідка, що надана ним суду першої інстанції, не є тим документом, що підтверджує відомості про місце його проживання, а, відтак, неможливо стверджувати про належне виконання ОСОБА_1 вимог ухвали судді суду першої інстанції від 13 вересня 2022 року.

Відповідно до частини восьмої статті 187 ЦПК України суддя з метою ви-значення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демо-графічного реєстру. Однак на даний час суди держави позбавлені доступу до Єдиного державного демографічного реєстру, тому ані суд першої інстанції, ані апеляційний суд не мають можливості встановити офіційне місце проживання позивача.
Україна як Висока Договірна Сторона Конвенції Ради Європи про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному, хто пере-буває під її юрисдикцією, право на справедливий суд, закріплене в статті 6 цієї Конвенції, згідно з пунктом першим якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і без-стороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до частини першої статті 17 Зако-ну України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» національні суди застосовують при розгляді справ Кон-венцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї і практику Європейського суду як джерело права.

Прецедентна стала практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті шостої Конвенції про захист прав людини і основополож-них свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законо-давством може обмежуватися, зокрема, для дотримання правил судової проце-дури і це не є порушенням права на справедливий суд ( рішення у справі «Стан-ков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року ).
Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду не знаходить за-конних підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інс-танції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до непра-вильного вирішення питання підсудності цієї цивільної справи. Оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, належно умотивованим, тому апе-ляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення.
Колегія суддів апеляційного суду вважає доцільним зазначити, що ситу-ацію, яка має місце із зверненням ОСОБА_1 до суду першої інстанції, мож-ливо реально виправити шляхом вчинення позивачем процесуальних дій, кон-кретно визначених нормами ЦПК України.
Статтею 367 ЦПК України визначені межі розгляду справи апеляційним судом, який переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими дока-зами, перевіряє законність, обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції зали-шає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матері-ального та процесуального права.

Керуючись нормами статей 367, 374, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 вересня 2022 року про повернення позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонер-ного товариства «Українська залізниця» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак вона може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Т. О. Денишенко

Судді Л. О. Голота

В. П. Рибчинський