П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2022 року м. Київ

Справа №756/11046/21

Провадження № 22-ц/824/4637/2022

Резолютивна частина постанови оголошена 20 липня 2022 року

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Онопрієнко К.С.

учасники справи: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова копанія «Дніпрофінансгруп»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на ухвалу Оболонського районного м. Києва, від 12 жовтня 2021 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, припинення права власності.

11 жовтня 2021 року до суду надійшла заява позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищнихта міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам,уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 РНОНМ 000.

Заява обґрунтована тим, що з метою відчуження квартири АДРЕСА_1 було припинено обтяження та іпотеку, а також здійснено відчуження цієї квартири. На думку заявника, свідчить про ризик істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних інтересів позивача.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, припинення права власності.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Зокрема зазначає про те, що судом першої інстанції було повністю проігноровано той факт, що подальше відчуження нерухомого майна на користь третіх осіб може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду та ефективний захист прав заявника у разі задоволення майбутнього позову на користь позивача. Адже відсуттність заборони відчуження спірного об`єкту нерухомості та здійснення реєстраційних дій щодо нього, може призвести до постійної зміни власників спірного нерухомого майна, що в решті істотно ускладнить чи взагалі унеможливить відновлення порушених чи оспорюваних прав заявника в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав заявника на час вирішення спору в суді, та в разі задоволення позову забезпечить реальну можливість виконання рішення суду і ефективний захист права Заявника, щодо якого подано позов.

Також, не відповідає дійсності твердження суду першої інстанції, що ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не надано підтвердження, що відповідач ОСОБА_1 є власником спірного нерухомого майна, оскільки разом із повною заявою було надано Інформацію з державного реєстру речових прав на нерухоме, з якої вбачається, що ОСОБА_1 є власником спірного майна, а також подано клопотання про витребування доказів, зокрема копію нотаріального договору, на підставі чого було зареєстровано право власності за ОСОБА_2 на дане майно.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Кріль В.Я. заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, судова повістка, адресована ТОВ«ФК «Дніпрофінансгруп» повернулася до суду з відміткою "адресат відсутній", а відповідно до п.3 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

За таких обставин колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ОСОБА_2 .

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У липні 2021 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, припинення права власності.

11 жовтня 2021 року до суду надійшла заява позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про забезпечення позову, в якій він просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборони державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі, Міністерству юстиції України та його територіальним органам,виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям акредитованим суб`єктам, нотаріусам (державним/приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам,уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 РНОНМ 000.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви позивача ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, скасування рішення та записів про державну реєстрацію права власності, припинення права власності.

Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про забезпечення позову ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не долучено доказів на підтвердження того, що станом на час звернення до суду з такою заявою відповідачі (або один з них) є власниками спірної квартири.

Предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 . У разі задоволення позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, а тому незабезпечення позову в обраний позивачем спосіб не може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Такий захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Заявником не зазначено жодного доказу на підтвердження наявності обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Зокрема, заявником не надано доказів на підтвердження вчинення власником квартири АДРЕСА_1 , який є відповідачем у справі, дій, спрямованих на реалізацію цього майна чи підготовки до його реалізації.

З даними висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають дійсним обставинам справи та ґрунтуються на вимогах процесуального закону.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлення обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Враховуючи викладене, заходи забезпечення позову застосовуються судом у випадку наявності для цього умов та підстав, передбачених процесуальним законом, при цьому, такі заходи повинні відповідати критеріям адекватності та співмірності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки обраний позивачем захід забезпечення позову не відповідає змісту порушеного, на думку позивача, права, та не є співмірним із заявленими вимогами в цій справі.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що відсутність заборони відчуження спірного об`єкту нерухомості та здійснення реєстраційних дій щодо нього, може призвести до постійної зміни власників спірного нерухомого майна не заслуговують на увагу, оскільки , як убачається з Інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником спірного майна, майно перебуває під забороню, відповідно до іпотечного договору від 12 лютого 2008 року, при цьому іпотекодержателем спірного майна є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і на законність оскаржуваної ухвали не впливають.

Відповідно ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається, тому апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» - залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2021 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів до Верховного Суду з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна