СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13588/21

пр. № 2/759/335/22

14 березня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Петренко Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Києво-Святошинського районного суду в Київській області, Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Держави України в особі Києво-Святошинського районного суду в Київській області, Державної казначейської служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди, яким просить стягнути на його користь з Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві моральну шкоду в розмірі 900000,00 грн. завдану незаконними рішеннями з боку посадових осіб Києво-Святошинського районного суду Київської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ним 21.01.2018 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області було подано клопотання про повернення обвинувального акту та закриття кримінальної справи у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності, які не були розглянуті у підготовчому судовому засіданні, яке було призначено на 16.07.2018 року, фактично позбавив його права на захист, що свідчить про незаконність та відмову у правосудді.

Вважає, що вказані дії суду були незаконними та порушили його права гарантовані ст. 62 Конституції України, що завдало значних душевних та фізичних страждань, принизило його честь.

Враховуючи вищевикладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 22.12.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач Державна казначейська служба України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві 07.02.2022 року було подано до суду пояснення, яким просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 є підозрюваним у кримінальному провадженні №0003819, тобто на даний час позивач має статус обвинуваченого та триває розгляд кримінальної справи в суді, у зв`язку з чим, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди є передчасними, оскільки факт незаконного повідомлення про підозру, встановлюється в обвинувальному вироку суду, який на даний час не ухвалювався, тому просить відмовити у позові.

19.01.2022 року від Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла заява, в якій проти задоволення позовних вимог заперечують, просять проводити розгляд справи на підставі наявних матеріалів судової справи.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 14.11.2017 року ОСОБА_1 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри за ч. 2 ст. 15ч. 1 ст. 115 КК України.

Судом встановлено, що 21.12.2017 року відносно ОСОБА_1 складено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 18).

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.05.2019 року

відносно підозрюваного ОСОБА_1 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту (а.с.21).

Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 9, ч. 6 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 38 Декларації прав і свобод людини та громадянина, ч. 5 ст. 5 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен, хто став жертвою арешту, затримання, засудження, має право на відшкодування шкоди.

Виходячи з положень ч.2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди за рахунок держави закріплено також у статях 56, 62 Конституції України, статтях 1167, 1176 Цивільного кодексу України.

За змістом положень п.1 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян.

Відповідно до п.1 ч.1. ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Дані підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

У разі відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті, відповідно до якої така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування державою шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1176 ЦК України встановлено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону № 266/94-ВР (стаття 1 зазначеного Закону).

Відповідно до п.2 ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» - право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 перебуває у статусі обвинуваченого по кримінальному провадженню №0003819 від 25.06.2017 за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України. Доказів, що відносно позивача ухвалено виправдувальний вирок, закрито кримінальне провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати, до суду позивачем не надано.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 23, 1176 Цивільного кодексу України, положеннями Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», ст. 2, 4, 12, 76-82, 89, ч. 2 ст. 247, ст. 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави України в особі Києво-Святошинського районного суду в Київській області, Державної казначейської служби України в особі Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про відшкодування моральної шкоди завданої незаконним застосуванням запобіжного заходу з боку Києво-Святошинського районного суду в Київській області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Петренко Н.О.