Справа №701/829/22
Провадження №2/701/339/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2022 року Суддя Маньківського районного суду Черкаської області Калієвський І.Д., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації,

В С Т А Н О В И В:

В провадження судді Калієвського І.Д. 08.12.2022 року після автоматизованого розподілу надійшла цивільна справа № 701/829/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації.

Під час вирішення питання щодо відкриття провадження по даній справі у головуючого судді Калієвського І.Д., виникла необхідність у заявленні самовідводу від участі в даній справі, оскільки позивач ОСОБА_1 , перебуває на посаді селищного голови Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області та, як селищний голова Маньківської селищної ради співпрацює в силу своїх службових обов`язків з Маньківським районним судом, а суддя Калієвський І.Д. згідно наказу Маньківського районного суду Черкаської області №36-ОС від 29.05.2020 року з 29 травня 2020 року по 28 травня 2023 року включно, обраний на посаду голови Маньківського районного суду Черкаської області, а тому існують підстави до заявлення самовідводу з метою неупередженого та об`єктивного розгляду справи.

Заява про самовідвід судді підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Відповідно до ч 1 ст. 1 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судова влада в Україні відповідно до Конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших справ і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Право кожного на справедливий розгляд справи незалежним і безстороннім судом закріплено також у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як зазначив Європейський суд у справі «Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах "Фей проти Австрії" від 24 лютого 1993 року, та "Веттштайн проти Швейцарії" п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства"), рішення від 10 червня 1996 року.).

Відповідно до практики ЄСПЛ (рішення від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України», від 28.10.1998 року у справі «Ветштан проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки судді, що схвалені резолюцією №2006/23 Економічної та Соціальної ради ООН від 27.07.2006 року, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Згідно з ст. 15 Кодексу суддівської етики суддя заявляє про самовідвід від участі в розгляді справи у випадку неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

З врахуванням обґрунтованості заявленого самовідводу судді Калієвського І.Д. з підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, з метою забезпечення права сторін на справедливий суд, уникнення сумніву щодо неупередженості судді під час проведення судового розгляду та вирішення даної справи, суд приходить до переконання, що заява про самовідвід підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 36, 39, 40 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву про самовідвід судді Калієвського І.Д., від участі в розгляді цивільної справи № 701/829/22 - задоволити.

Передати цивільну справу № 701/829/22, для повторного розподілу між суддями Маньківського районного суду Черкаської області в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д.Калієвський