КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 754/6386/18

02 листопада 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Подолянко Тетяни Володимирівни на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Грегуль О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху», Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», Публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в :

У травні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з відповідача: 180 387,21 грн. - майнової шкоди, яка пов`язана з пошкодженням транспортного засобу в результати ДТП, яка сталася з вини відповідача; 5 000 грн. - моральної шкоди, яка виражається в душевних та психологічних стражданнях, порушенні звичного способу життя, тимчасової неможливості користуватись транспортним засобом, необхідності користуватись громадським транспортом; 4 000 грн. - оплати вартості висновку експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.12.2020 року; 1 000 грн. - оплати вартості звіту № 19/09.10.17 про оцінку вартості матеріального збитку від 26.10.2017 року та судові витрати.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 21 липня 2022 року позовну заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 : 180 387,21 грн. - майнової шкоди, 5 000 грн. - моральної шкоди, 4 000 грн. - оплати вартості висновку експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.12.2020 року та 2 508,67 грн. - судового збору. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

08 серпня 2022 року представник позивача ОСОБА_2 адвокат Капля А.С. звернулася до суду з заявою про стягнення судових витрат, які позивач поніс на професійну правничу допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді.

Заява мотивована тим, що 01 листопада 2017 року між позивачем і адвокатом Каплею А.С. було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого розмір гонорару визначається на підставі додаткової угоди.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 01.11.2018 року гонорар адвоката складається з суми вартості послуг, тарифи яких узгоджені сторонами та зазначені в додатку № 1 до цієї угоди. Клієнт сплачує гонорар адвокату у день отримання рахунку-фактури. Гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковій формі.

19 січня 2018 року позивач здійснив оплату за послуги надані йому за договором про надання правничої допомоги в сумі 7000 грн. (т.1 а.с. 10-12, т. 3 а.с.182).

10 травня 2018 року позивач здійснив оплату за надані йому послуги за договором та додаткової угоди за консультативну допомогу та підготовку і подачу позовної заяви до Деснянського районного суду міста Києва про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 2 850 грн. (т. 1 а.с. 13-15, т. 3 а.с. 183)

04 жовтня 2019 року позивач здійснив оплату за послуги надані йому за договором та додаткової угоди від 30.05.2019 року в сумі 9 000 грн. (т. 3 а.с. 178-181,184).

05 серпня 2022 року позивач здійснив оплату послуг за договором та додаткової угоди № 1 в сумі 15 000 грн. за участь в судових засіданнях, підготовки заяви про збільшення позовних вимог та письмових пояснень.

З огляду на наведене, посилаючись на тривалість розгляду судової справи, представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача 33 850 грн. у відшкодування судових витрат, які поніс позивач на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року задоволено заяву про стягнення судових витрат, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 33 850,00 грн.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 адвокат Подолянко Т.В. звернулася з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати додаткове рішення та в задоволенні заяви про стягнення судових витрат відмовити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що оскільки розгляд справи здійснювався за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, то і додаткове рішення мало б ухвалюватися судом у даній справі з викликом сторін, тому судом першої інстанції було порушено приписи ч. 3 ст. 270 ЦПК України.

Вказувала на те, що суд не надав належної оцінки доказам, що підтверджують понесення витрат на правову допомогу та за які саме правові послуги.

Посилалася на те, що судом не було враховано, що відповідач у відзиві зазначив, що заявлений розмір судових витрат є необґрунтованим, а їх частина взагалі не має жодного відношення до судових витрат у даній справі, крім того, заявляв про їх зменшення.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та його представники ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 - Капля А.С. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Представник третьої особи КП «Центр організації дорожнього руху» - Гівчак Н.В. проти доводів апеляційної скарги заперечувала та просила залишити її без задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив із наявності підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 33 850 грн. При цьому, суд ухвалив додаткове рішення без виклику учасників справи.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду в повній мірі, з огляду на наступне.

Ухвалюючи додаткове рішення, судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема судом не було повідомлено відповідача про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення та не надано можливість відповідачу подати заперечення щодо визначеного у заяві розміру витрат на правничу допомогу.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3, ч. 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано: договір про надання правової допомоги від 01.11.2017 року; договір про надання правової допомоги від 31.01.2018року; акт приймання-передачі наданих послуг № 2 за договором про надання правової допомоги від 01.11.2017 року (вартість послуг: 2850 грн.); квитанцію № 2 від 10.05.2018 на суму: 2850 грн.; додаткову угоду № 1 до договору про надання правової допомоги від 01.11.2017 року; додаток № 1 до додаткової угоди № 1 від 30.05.2019 року (вартість послуг: 7000 грн.); розрахунок фактичних витрат з надання правової допомоги ОСОБА_2 за договором від 01.11.2017 (станом на 04.10.2019) (загальна сума: 9000 грн.); актприймання-передачі наданих послуг № 3 за договором про надання правової допомоги від 01.11.2017 (вартість послуг: 9000 грн.); квитанцію № 1 від 19.01.2018 на суму: 7000 грн.; квитанцію № 3 від 04.10.2019 на суму: 9 000 грн.; акт приймання-передачі наданих послуг № 4 за договором про надання правової допомоги від 01.11.2017 (вартість послуг: 15000 грн.); квитанцію № 4 від 05.08.2022 на суму: 15000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

З наданих представником позивача доказів щодо понесення останнім витрат на правову допомогу вбачається, що 7000 грн. є гонораром за ведення адміністративної справи відносно ОСОБА_3 та відносно ОСОБА_1 за договором № б/н від 01.11.2018 року.

Таким чином, суд не мав правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 7 000 грн., які не були понесені останнім при розгляді даної справи.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Представником відповідача не доведено, що заявлений позивачем до стягнення розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Враховуючи вищенаведене, на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 26 850 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду від 11 серпня 2022 року слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 26 850,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Подолянко Тетяни Володимирівнизадовольнити частково.

Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 26 850 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2022 року.

Головуючий: Судді: