Дата документу 11.04.2022 Справа № 337/283/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 337/283/21
Провадження №22-ц/807/676/22
Головуючий в 1-й інстанції - Кучерук І.Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2022 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Крилової О.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 19 листопада 2021 року) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Арселорміттал Пекеджінг Україна» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року позивач ТОВ «Арселорміттал Пекеджінг Україна» звернувся до суду з позовною заявою у якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості в розмірі 105315 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 13.03.2018р. між ТОВ «АРСЕЛОРМІТТАЛ ПЕКЕДЖІНГ УКРАЇНА» та фізичною особою ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу №01/03. Відповідно до пункту першого Договору Позивач зобов`язався передати у власність Відповідача, а Відповідач зобов`язуються прийняти у власність транспортний засіб, а саме: Ford Cargo, 2008р., далі Авто та сплатити суму у розмірі 150 000 гривень 00 коп. 13.03.2018р. Авто було передано Відповідачу, згідно акту прийому-передачі транспортного засобу від 13.03.2018р. та видаткової накладної № 178 від 13.03.2018р. Згідно до бухгалтерського обліку грошові кошти за продаж Ford Cargo, 2008р. частково надійшли на поточний розрахунок підприємства, у розмірі 44 685 грн. 00 коп., відповідно до платіжних доручень № 29416062 від 28.06.2018р., № 29422683 від 03.07.2018р., № 29429152 від 04.07.2018р. Залишок заборгованості за договором позивач просив стягнути з відповідача за судовим рішенням.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арселорміттал Пекеджінг Україна» (Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Заводська, буд. 3, ідентифікаційний код 34611849) заборгованість у розмірі 105315(сто п`ять тисяч триста п`ятнадцять) грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Арселорміттал Пекеджінг Україна» (Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Салгани, вул. Заводська, буд. 3, ідентифікаційний код 34611849) судові витрати у сумі 2270(дві тисячі двісті сімдесят) грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення суми заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати у зазначеній частині та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції в порушення норм процесуального права ухвалив рішення у справі про стягнення із скаржника суми заборгованості за відсутності таких позовних вимог із боку позивача. Крім того, враховуючи відсутність будь-яких правовідносин між позивачем та ОСОБА_1 стягнення суми заборгованості з останнього є незаконним. При цьому позивач ОСОБА_2 не довів належними та допустимими доказами сплату заборгованості за укладеним договором.

Відповідно до відзивів на апеляційну скаргу ОСОБА_2 та Товариство з обмеженою відповідальністю «Арселорміттал Пекеджінг Україна» зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

В силу вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2022 року це 248 100 грн. (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» з 1 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2481,00 грн. (2481,00 грн. Х 100 = 248 100 грн.), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наданих суду документів, ОСОБА_1 наказом від 25.10.2017 року за № 25/10-К, приступив до виконання обов`язків директора ТОВ «Арселорміттал Пекеджінг Україна» (а.с.39А).

13.03.2018 року між ТОВ «Арселорміттал Пекеджінг Україна» та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 01/03(а.с.5).

Відповідно до розділу 1 договору купівлі-продажу транспортного засобу № 01/03 від 13.03.2018 року, продавець зобов`язуються передати у власність покупця, а покупець зобов`язуються прийняти у власність транспортний засіб марка Ford модель Cargo, 2008 року виготовлення, та сплатити обумовлену цим договором грошову суму.

Відповідно до розділу 2 договору купівлі-продажу транспортного засобу № 01/03 від 13.03.2018 року, ціна транспортного засобу складає 150000 гривень.

Відповідно до акту прийому-передачі транспортного засобу від 13.03.2018 року, продавець передав, а покупець прийняв автомобіль Ford Cargo (а.с.8).

Відповідно до видаткової накладної № 178 від 13.03.2018 року, вартість автомобіля Ford Cargo вказана 150000 грн., у тому числі ПДВ 25000 грн.(а.с.9).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №13/03 від 13.03.2018 року, директор ТОВ «Арселорміттал Пекеджінг Україна» ОСОБА_1 прийняв від ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 01/03 від 13.03.2018 року, грошову суму в 150000 грн., прийнято у доларах США у розмірі шість тисяч (а.с.26).

Відповідно до платіжних доручень № 29416062 від 28.06.2018 року, № 29422683 від 03.07.2018 року, № 29429152 від 04.07.2018 року, за авто Ford Cargo на рахунок позивача перераховано грошові кошти у загальній сумі 44685 грн.(а.с.10-12).

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 , отримавши від ОСОБА_2 грошову суму в 150000 грн., у доларах США у розмірі шість тисяч в рахунок оплати за автомобіль Ford Cargo, по договору купівлі-продажу транспортного засобу № 01/03 від 13.03.2018 року, на рахунок ТОВ «Арселорміттал Пекеджінг Україна» їх не перерахував, а враховуючи перерахування на рахунок позивача, за платіжними дорученнями, за авто Ford Cargo, грошових коштів у загальній сумі 44685 грн., розмір заборгованості, який необхідно стягнути з ОСОБА_1 становить 105315 грн.

З висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Таким чином, враховуючи доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції в цій справі переглядається виключно в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

За теоретичним визначенням "відповідач" - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Частинами першою, другою статті 51 ЦПК України передбачено, що суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом норм цивільного процесуального права з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства та принципу змагальності сторін, на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому суд під час розгляду справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Частиною четвертою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Так, позивачем у справі первісно залучено до участі у справі у якості відповідача ОСОБА_2 , підставами позову є неналежне виконання умов укладеного договору купівлі-продажу.

За даним складом учасників справи та вимогами відкрито провадження у справі за ухвалою від 11 березня 2021 року.

Ухвалою суду від 01 липня 2021 року залучено до участі у справі, у якості співвідповідача, ОСОБА_1 .

При цьому, в строки передбачені процесуальним законодавством позивачем позовні вимоги уточнені не були, а саме не заявлено жодних позовних вимог до відповідача ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Будь-яких письмових заяв, як того вимагає процесуальне законодавство, про уточнення вимог позову, зміну предмета або підстав позову від позивача протягом судового розгляду не надходило.

За таких обставин, залучення до участі у справі співвідповідача не вказує на автоматичне пред`явлення раніше заявлених позовних вимог до нового учасника справи, враховуючи також, те що ОСОБА_1 не є стороною у договорі купівлі-продажу, невиконання якого стало підставою для звернення до суду, а тому за відсутності пред`явлених вимог до залученого співвідповідача у суду першої інстанції були відсутні підстави для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 , оскільки це виходить за межі заявлених позовних вимог.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18 листопада 2021 року у цій справі в частині задоволення вимог позову скасувати та прийняти в цій частині нове рішення наступного змісту.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Арселорміттал Пекеджінг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Арселорміттал Пекеджінг Україна» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3405,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 11 квітня 2022 року

Головуючий, суддя-доповідач С.В. Кухар

Судді: О.В. Крилова

О.З. Поляков