Дата документу 08.11.2022
Справа № 334/2008/22
Провадження № 2/334/2106/22
08 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І. М.,
за участю секретаря Трегуб Т. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості теплової енергії в гарячій воді,
16.06.2021 року позивач звернувся з позовом до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за відпущену теплову енергію у сумі 9290,65 грн.
Позов обґрунтований тим, що Концерн «Міські теплові мережі» та ПП ОСОБА_1 уклали договір №100710 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді.
П. 10.2 вказаного договору встановлено, що однією з умов припинення договору є ліквідація однієї зі сторін. Згідно відомостей з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність 01.07.2015 року про що до Реєстру внесено відповідний запис.
Постачання теплової енергії здійснювалося до орендованого нежитлового приміщення для розміщення офісу з голокамерою по АДРЕСА_1 .
Вказане приміщенням відповідач користується на підставі договору оренди частини нежитлового приміщення від 20.12.2011 року №74/11, який на теперішній час залишається чинним. Орендоване приміщення знаходиться на першому поверсі 5-поверхової будівлі КУ «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9. Система опалення вказаного орендованого приміщення є загальною з системою опалення усієї будівлі лікарні, приміщення опалюються транзитними трубопроводами від загальної системи опалення, тому з технічної точки зору неможливо відключити теплові стояки від опалення окремо від основної будівлі лікарні.
Тому позивач, незважаючи на припинення договору продовжував постачати теплову енергію у нежитлове приміщення, яке орендує відповідач.
Відповідач у свою чергу до позивача не звертався щодо укладання нового договору, 13.11.2018 року позивач надіслав на адресу відповідача проект договору купівлі продажу теплової енергії №100710 від 01.11.2018 року. Відповідач на вказану пропозицію не відреагував.
За період з грудня 2018 року по січень 2020 року утворилася заборгованість за надані послуги в розмірі 6345,03 грн, які позивач просить стягнути з позивача, а також судові витрати у виді судового збору.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву від 21.07.2022 року про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату,час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав.
Зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 01.02.2013 року між позивачем та ПП ОСОБА_1 було укладено договір №100710 купівлі продажу теплової енергії в гарячій воді.
Відповідно п. 1.1 вказаного договору теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання відпустити теплову енергію в гарячій воді споживачу, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити її вартість за діючими тарифами (цінами) терміни та порядку, встановлені умовами цього договору. Послуги за договором надаються у орендоване нежитлове приміщення для розміщення офісу з голокамерою по АДРЕСА_1 .
Згідно копії договору №74/11 оренди частини нежитлового приміщення від 20.12.2011 року, Департамент комунальної власності та приватизації Запорізької міської ради (орендодавець), Комунальна установа «Запорізька міська багатопрофільна клінічна лікарня №9 (балансоутримувач) на підставі наказу департаменту комунальної власності та приватизації міської ради від 14.12.2011 року №329 передають, а ПП ОСОБА_1 (орендар) приймає в строкове платне користування частину нежитлового приміщення №76 підвального поверху будівлі (літ. К-5) площею 42,6 кв.м. по АДРЕСА_1 .
Згідно витягу з ЄДРПОУ ФОП ОСОБА_1 припинив свою діяльність 01.07.2015 року.
12.11.2018 року позивачем було направлено на адресу ФОП ОСОБА_1 лист з пропозицією щодо укладення договору купівлі продажу теплової енергії з проектом відповідного договору.
Згідно розрахунку позивача за період з грудня 2018 року по січень 2020 року розмір заборгованості по особовому рахунку № НОМЕР_1 складає 6345,03 грн. Відповідачем за вказаний період не було здійснено жодної оплати.
3гідно Рішенню виконавчого комітету Запорізької міської Ради № 200 від 28 квітня 2011 року «Про визначення виконавців комунальних послуг» у м. Запоріжжя, починаючи з 01 квітня 2011 року виконавцем комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерну «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж концерну «МТМ».
Пунктом 2.1. статуту Концерну «МТМ», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08 квітня 2013 року № 99 року, зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо - технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу Концерну.
Згідно п. 2.2 статуту, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.
Факт нарахування за надання теплової енергії підтверджено рахунком та актами приймання-передачі теплової енергії.
Правовідносини із споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п .2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що до житлово-комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Відповідно до положень ч. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила № 630) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.
Згідно з п.п. 3,4 ч. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору.
Згідно п.5 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строк, встановлений договором або законом.
Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.
Положеннями п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач житлово-комунальних послуг - індивідуальний або колективний споживач.
Відповідно з п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Таким чином, обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача.
Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.
Згідно із п. 3 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води та водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», встановлено, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, затвердженого Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.
Законодавство, яке регулює відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії, пов`язує обов`язок сплатити вартість теплової енергії не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання. Таким чином, якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки він фактично споживає цю теплову енергію.
Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послугу повному обсязі (Постанова Верховного суду України від30жовтня 2013року по справі 6-59цс13).
Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.04.2018у справі № 904/2238/17 та від 16.10.2018 р. у справі № 904/7377/17; у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 р. у справі № 7128916/17-ц.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, які док ументально підтверджені.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 81,141,280-281, 258-259, 263-265 ЦПК України,
Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості теплової енергії в гарячій воді задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги за період з грудня 2018 року по січень 2020 року в сумі 6 345 (шість тисяч триста сорок п`ять) грн 03 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач концерн «Міські теплові мережі», , юридична адреса: м. Запоріжжя, бул. Гвардійський, буд. 137;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Філіпова І. М.