Справа 206/4812/21
Провадження 2/206/139/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 рокув залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Ляшко Б.В.,

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа - Дніпровська міська рада про визнання членом сім`ї та основним квартиронаймачем,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2021 року засобами поштового зв`язку до Самарського районного суду міста Дніпропетровська надійшла позовна заява від представника позивача адвоката Стрижак Євгенія Юрійовича до відповідача, в якому просить суд:

- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , членом сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наймача квартири АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_4 народилась дитина, ОСОБА_5 . 02.12.1948 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Після укладення шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали проживати однією сім`єю разом із дочкою ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , яку ОСОБА_3 виховував як власну дочку. 25.09.1963 року ОСОБА_5 одружилась з ОСОБА_6 , в результаті чого змінила прізвище на ОСОБА_7 , після одруження проживала разом з чоловіком за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8. 21.11.1972 року ОСОБА_3 було видано ордер № 117 на зайняття 1- кімнатної квартири АДРЕСА_1 . 29 вересня 1983 року ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю чоловіка у ІНФОРМАЦІЯ_9 переїхала до місця проживання матері та її чоловіка, ОСОБА_3 , після чого стала постійно проживати з ними однією сім`єю. Після вселення в спірну квартиру позивачка вела з наймачем ОСОБА_3 спільне господарство, останній не обмежував будь-яким строком проживання позивачки в квартирі, отже позивачка, будучи вселеної відповідно до ЦК 1963 року, набула рівного права користування спірною квартирою. Так, з прийняттям ЖК, позивачка продовжувала жити у тій квартирі, тобто продовжувала бути вселеною. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер. Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_8 , позивач залишилась проживати в зазначеній квартирі, сплачує за усі житлово-комунальні послуги та фактично користується зазначеною квартирою. У 2021 році у ОСОБА_1 виникла потреба у переоформленні договору найму зазначеної квартири з померлого ОСОБА_3 на себе, оскільки особовий рахунок на сплату грошових коштів за житлово-комунальні послуги оформлений на померлого ОСОБА_3 , тому у березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про надання дозволу на зміну умов договору найму займаного неприватизованого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, 02.04.2021 року ОСОБА_1 . Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради було надано відповідь на зазначену заяву, якою ОСОБА_1 було відмовлено в переоформленні договору найму з огляду на те, що останньою не підтверджені родинні відносини з померлим наймачем ОСОБА_3 , підтвердити які ОСОБА_1 не має можливості, оскільки не є рідною дочкою ОСОБА_3 , проживала з ним разом однією сім`єю оскільки була дочкою його дружини та членом сім`ї. Що і стало приводом звернення позивача до суду - визнання позивача членом сім`ї померлого ОСОБА_3 надасть їй можливість використати своє право на зміну договору найму з померлого наймача на діючого (а.с. 1-6).

Скориставшись своїм правом, представник відповідача засобами поштового зв`язку подав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивачем не доведено факту постійного проживання його з колишнім квартиронаймачем та факт ведення спільного господарства (а.с. 47-49). Через систему «Електронний суд» 12.01.2022 року на адресу суду надійшли однакові за змістом письмові пояснення та відповідь на відзив від представника позивача адвоката Стрижак Євгенія Юрійовича. Представник зауважує, що факт проживання однією сім`єю позивача з ОСОБА_3 , ведення спільного господарства окрім зазначеного в позовній заяві також підтверджується відміткою в паспорті позивача, актом про проживання, а також зазначені факти можуть підтвердити свідки. За весь час проживання позивача за адресою: АДРЕСА_3 з 1983 року по сьогоднішній день не проводилась процедура її виселення ні в судовому порядку, ні будь-яким іншим способом. Позивач за власні кошти сплачує комунальні послуги та підтримує квартиру у належному санітарному та технічному стані (а.с. 66-75).

Також до суду поштою надійшли пояснення на позовну заяву від представника третьої особи Дніпровської міської ради, в яких представник заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначає, що позивачем не доведено факту постійного проживання його з колишнім квартиронаймачем та факт ведення спільного господарства (а.с. 54-56).

Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити.

Представник відповідача та третьої особи в судові засідання 28.02.2022, 07.04.2022 та 20.04.2022 року з невідомих причин не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судової повістки поштою. Отже представник причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у їх відсутність не подав, оскільки було подано відзив та письмові пояснення сторін, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності представника відповідача та третьої особи.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.10.2022 року було відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено справу до підготовчого розгляду (а.с. 39).

23.11.2021 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника третьої особи Дніпровської міської ради про відкладення розгляду справи (а.с. 41).

Ухвалою суду від 15.02.2022 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 83).

15.02.2022 року через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про долучення документів до матеріалів справи: копії нотаріальної заяви від 05 лютого 2022 року (а.с.92-93).

01.03.2022 року на електронну пошту суду надійшло клопотання представника позивача про перенесення розгляду справи (а.с. 96).

Судом допитано свідка ОСОБА_9 , яка показала, що її батько разом з ОСОБА_3 разом отримували квартири, працювали разом та дружили. ОСОБА_3 проживав у квартирі разом з дружиною, а потім до них приїхала дочка - позивач. Вона одразу пішла працювати до школи №24. Вони усі разом проживали як сім`я, вели спільний побут. Спочатку помер ОСОБА_3 , а потім мати позивача.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 - сусідка позивача. Суду пояснила, що ще за радянських часів позивач проживала разом з матрі`ю та ОСОБА_3 . Спочатку навіть думали, що він її рідний батько, такі були гарні стосунки. Позивач доглядала ОСОБА_13 та займалася його похованням.

Під час розгляду справи судом заслухано пояснення позивача, представника позивача допитано свідка, досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

21.04.2022 року оголошено вступну та резолютивну частину рішення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

ІНФОРМАЦІЯ_5 народилась ОСОБА_5 , матір`ю записана ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 23 листопада 2020 року (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого 02 грудня 1948 року, ОСОБА_3 одружився з ОСОБА_4 , про що зроблено відповідний запис №615. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_3 , дружини - ОСОБА_3 (а.с.9).

Як вбачається зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 25 вересня 1963 року, ОСОБА_6 одружився з ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний запис № 334. Прізвища після реєстрації шлюбу чоловіка - ОСОБА_7 , дружини - ОСОБА_7 (а.с. 11).

21 листопада 1972 року ОСОБА_3 було видано ордер №117 на право зайняття 1 кімнати, площею 25 кв. м у квартирі АДРЕСА_1 (а.с.19-20).

Як вбачається з копії паспорта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_4 , виданого 30 червня 2000 року Самарським РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, з 29 вересня 1983 року остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 81 рік помер ОСОБА_3 , про що зроблено відповідний актовий запис №1269 та 30 листопада 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Самарської районної ради м. Дніпропетровська видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.13).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 , виданого 27 травня 2015 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_7 у віці 90 років померла ОСОБА_8 , про що зроблено відповідний актовий запис №536 (а.с.12).

З довідки № 5182 від 14 грудня 2020 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, вбачається, що за адресою АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 з 29.09.1983 року, ОСОБА_14 - онук, зареєстровано 12.06.1992 року, ОСОБА_15 - онука, зареєстрована 20.03.2003 року, ОСОБА_16 - праонук, зареєстровано 29.08.2006 року, ОСОБА_17 - праонука, зареєстрована 19.05.2003 року, ОСОБА_18 - праонука, зареєстрована 04.12.2014 року. ОСОБА_3 - наймач, зареєстрований 22.01.1973 року, знято з реєстрації 27.11.1999 (а.с. 7).

02.04.2021 року на адресу позивача від Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради направлено відповідь № 3/16-1470 про розгляд заяви, відповідно до якої наданий пакет документів має недоліки: не підтверджене законне право на зайняття 5 кімнат квартири АДРЕСА_1 та не підтверджені родинні відносини з померлим наймачем ОСОБА_3 , у зв`язку із чим Департамент не має правових підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради про зміну договору найму (а.с.16).

Відповідно до акту про проживання від 14 вересня 2021 року, КП "Експрес"ДМР засвідчено підписи ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , які підтвердили, що ОСОБА_1 разом з ОСОБА_3 та ОСОБА_8 постійно проживали однією сім`єю з 29 вересня 1983 року. ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_3 однією сім`єю до моменту його смерті в одній квартирі, доглядала за ним, відносилась як до батька (а.с.18).

Позивачем надано копії квитанцій про сплату нею комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.21-25, 32-36).

05 лютого 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Яковлевою І.М. засвідчено згоду гр. ОСОБА_15 , гр. ОСОБА_14 , гр. ОСОБА_17 , гр. ОСОБА_16 , як наймачів житлової квартири АДРЕСА_1 , за адресою якої вони зареєстровані та проживають, на визнання гр. ОСОБА_1 основним квартиронаймачем вищезгаданої квартири, також надають згоду на переоформлення на її ім`я всіх особових рахунків щодо сплати будь-яких комунальних платежів та укладання нею відповідних договорів зі службами, що надають відповідні послуги (а.с. 92-93).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Правова позиція Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі - Конвенція) гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї.

Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім`ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання.

Оскільки відповідно до вимог закону вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім`ї наймача, в розумінні частини другої статті 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

За змістом статті 65 ЖК України за особою не може бути визнано право користування жилим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

За змістом ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Підстави, умови, порядок укладення та припинення договору найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, встановлюються законом. До договору найму житла, крім найму житла, що є об`єктом права державної або комунальної власності, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з ч.1 ст. 816 ЦК України у договорі найму житла мають бути вказані особи, які проживатимуть разом із наймачем. Ці особи набувають рівних з наймачем прав та обов`язків щодо користування житлом.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 64 ЖК члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші).

Отже, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК).

Відповідно до ст. 103 ЖК, договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім`ї і наймодавця, за винятком випадків, передбачених Основами житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік, іншими законодавчими актами Союзу РСР і цим Кодексом.

Статті 104 - 106 Житлового кодексу Української РСР встановлюють вичерпний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зміни договору найму житлового приміщення. До них відноситься: смерть наймача, втрата ним права на житлове приміщенням, згода усіх повнолітніх членів сім`ї наймача, об`єднання у одну сім`ю осіб, із якими укладено окремі договори найму житла.

Так стаття 106 ЖК Української РСР передбачає, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім`ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

За змістом вказаних норм закону будь-який член сім`ї наймача, що має повну цивільну дієздатність, має право вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення.

Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї, члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Тому право вимагати зміни договору в цих випадках має будь-хто з членів сім`ї наймача, які залишились проживати у приміщенні.

Однак, з огляду на те, що наймачем може бути визнано лише члена сім`ї наймача, який користується житловим приміщеннямна підставі діючого договору найму, необхідно встановити наявність такого права у заявника та факт дотримання ним порядку вселення у житлове приміщення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 (квартиронаймач) на підставі ордеру № 117 від 21 листопада 1972 року отримав право користування однією кімнатою в квартрирі АДРЕСА_1 разом з членами його сім`ї: ОСОБА_8 (дружина). 29.09.1983 року позивач, яка є донькою ОСОБА_8 , була зареєстрована у вищезазначену квартиру у встановленому законом порядку і проживає там до сьогоднішнього моменту, сплачує за комунальні послуги, що підтверджується матеріалами справи та показами свідків. У ході розгляду справи знайшли своє підтвердження доводи позивача, а отже позов підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, третя особа - Дніпровська міська рада про визнання членом сім`ї та основним квартиронаймачем - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , членом сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наймача квартири АДРЕСА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2022 року.

Суддя А.О. Сухоруков