Справа № 366/1789/22
Провадження № 2/366/481/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 грудня 2022 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., за участю секретаря судового засідання Морозової Я.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі Позивач) в особі свого представника адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича (далі Представник позивача) звернувся до Іванківського районного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі Відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

У своїх позовних вимогах позивач просив суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалась на те, що у його приватній власності перебуває житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У даному будинку зареєстровані дружина позивача ОСОБА_3 та відповідач по справі ОСОБА_2 .

Відповідач у даному будинку не проживає протягом 15 років, будь-які його особисті речі у будинку відсутні. Тобто, відповідач перешкоджає позивачу реалізувати його право розпорядження та користування своєю власністю, а також користування пільгами, зокрема, реєстрація відповідача у вказаному будинку суттєво впливає на розмір субсидії, якою користується позивач та його дружина, особливо у осінньо-зимовий період.

Позивач вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування зазначеним вище будинком, а тому звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2022 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 30 листопада 2022 року на 09 год. 45 хв., сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення /а.с. 19/.

30 листопада 2022 року розгляд справи відкладено на 21 грудня 2022 року на 09 год. 45 хв. у зв`язку з неявкою відповідача.

У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шурубор В.І. у позовних вимогах просить суд проводити розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Крім того, у відповідності до ч. 11 ст. 128 ЦПК України на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення.

Враховуючи вимоги частини 11 статті 128 ЦПК України «з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Однак, ОСОБА_2 відзив не надіслав.

У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється».

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 07.02.2021 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 28980354 від 11.02.2011 року /а.с. 7,8/.

Факт не проживання ОСОБА_2 в спірному будинку підтверджується Актами від 05.07.2019 року та 07.10.2022 року про фактичне не проживання ОСОБА_2 в будинку АДРЕСА_1 /а.с. 10, 11/.

Згідно ч. 1-3 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках:

1) призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п`яти років перебування на дійсній військовій службі;

2) тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;

3) влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як передбачено ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідач відсутній у житловому приміщенні позивача більше року без поважних причин згаданих у ч. 2 ст. 405 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК України.

Враховуючи те, що між позивачем та відповідачем не укладений договір найму на проживання у будинку, він (відповідач) не є членом сім`ї позивача, а також відповідач, залишаючись зареєстрованими в будинку, власником якого є позивач, є сторонньою для нього особою, яка перешкоджає позивачу належним чином розпоряджатися вказаним житловим приміщенням, чим порушують його права, як власника, тому наявні всі підстави для визнання даної особи такою, що втратили право на користування житловим будинком.

Аналогічна позиція висловлена в Постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року в справі №766/1955/16-ц (провадження № 61-755 св 18).

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України.

Таким чином, пред`явлені вимоги ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

З матеріалів справи, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» дає право на звільнення від сплати судового збору в усіх судових інстанціях /а.с. 6/.

Вимогою ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, як відповідач, є інвалідом 2 групи, звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави слід стягнути з відповідача.

На підставі викладеного та керуючись статтями 178, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 в особі представника позивача адвоката Шурубора Вячеслава Ігоровича до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Держави судовий збір в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України, до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Ю.В. Ткаченко