Ухвала

05 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 0417/2-2838/2011

провадження № 61-2935св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В. (суддя-доповідач),

суддів: Білоконь О. В., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк», яке в подальшому змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк», звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 липня 2007 року № SUH6G100000117 перед АТ КБ «ПриватБанк» в загальному розмірі 54 553,75 доларів США, з яких: 32 628,20 доларів США - заборгованість за кредитом, 10 745,40 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 2 071,36 доларів США - заборгованість по винагороді за надання фінансового інструменту (комісії); 9 108,79 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на праві власності, шляхом продажу через прилюдні торги, за початковою ціною реалізації, визначеною суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку». Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Сумського апеляційного суду від 03 лютого

2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову

АТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 21 червня 2022 року касаційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Постанову Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2022 року скасовано, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 21 вересня 2021 року залишено в силі зі зміною загального розміру заборгованості за кредитним договором від 10 липня

2007 року № SUH6G100000117, в рахунок погашення якої звернуто стягнення на предмет іпотеки, з 54 553,75 доларів США до 52 482,39 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Короткий зміст клопотання про роз`яснення судового рішення

08 серпня 2022 року ОСОБА_1 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду клопотання про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року, в якій просить роз`яснити можливість виконання зазначеного судового рішення у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування з урахуванням пункту 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку».

На обґрунтування заявленого клопотання ОСОБА_1 зазначив, що станом на 08 серпня 2022 року судове рішення не пред`явлено до виконання, але з урахуванням такої можливості він вважає, що існує необхідність роз`яснення постанови суду касаційної інстанції щодо неможливості виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить фізичній особі та перебуває в іпотеці за споживчим кредитом, у період дії в Україні воєнного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Висновки за результатами розгляду поданого клопотання

Відповідно до частини першої статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання.

Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Разом із цим Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що відповідно до частини другої статті 271 ЦПК України подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Зі змісту цієї норми убачається, що роз`ясненню підлягають не всі судові рішення, а лише ті, які підлягають виконанню, зокрема, у порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічний правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 06 жовтня 2020 року в справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20).

Верховний Суд, здійснюючи перегляд в касаційному порядку судових рішень судів попередніх інстанцій у цій справі, на підставі статті 413 ЦПК України дійшов висновку про наявність підстав для скасування судового рішення апеляційного суду, залишення в силі рішення суду першої інстанції, змінивши загальний розмір заборгованості за кредитним договором

від 10 липня 2007 року № SUH6G100000117.

Відповідно до частини сьомої статті 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (частина четверта статті 33 Закону України «Про іпотеку»).

При цьому згідно з положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» загальний розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки є лише складовою частиною судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки.

У той же час у пункті 5-2 Прикінцевих положень Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія, зокрема, статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах).

Ураховуючи, що предметом спору є звернення стягнення на предмет іпотеки, ОСОБА_1 просить роз`яснити судове рішення саме в частині звернення стягнення на предмет іпотеки під час дії воєнного стану, при цьому Верховний Суд, здійснюючи перегляд судових рішень у цій справі в касаційному порядку, не ухвалював нового судового рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, колегія суддів приходить до висновку, що постанова Верховного Суду від 21 червня 2022 року, про роз`яснення якої просить ОСОБА_1 , не є тим рішенням, яке підлягає примусовому виконанню у сенсі частини другої статті 271 ЦПК України, а отже і не підлягає роз`ясненню.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року.

Керуючись статями 271, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Верховного Суду від 21 червня 2022 року відмовити.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников
Судді О. В. Білоконь Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта

В. В. Шипович