Справа № 188/1020/22
Провадження № 2/188/483/2022
24 жовтня 2022 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Ніколаєвої І.К.
за участю секретаря
судового засідання Лукіної Л.Г.
розглянувши у судовому засіданні в смт. Петропавлівка цивільну справу за позовом: ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:
До суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням .
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право приватної власності їй належить будинок АДРЕСА_1 .
Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Петропавлівською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області від 01.09.2022 року № 1627, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані:
- ОСОБА_3 ,1971 року народження;
- ОСОБА_2 , 1969 року народження;
- ОСОБА_4 , 1999 року народження;
Однак ОСОБА_2 , є колишнім зятем позивачки та не проживає в домоволодінні на протязі шести років, що підтверджується Актом Депутата виборчого округу №5 Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 01.09.2022 року.
Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в житловому будинку не має і взагалі станом будинку не цікавляться.
Перешкод в користуванні жилим приміщенням ні позивачка, ні інші члени його родини відповідачу не чинять.
Реєстрація відповідача за місцем проживання, в належному їй на праві приватної власності житловому будинку, створює позивачці перешкоди в користуванні житловою площею, вона позбавлена права повноцінно користатися субсидією по оплаті комунальних послуг. Добровільно знятися з реєстрації за вказаною вище адресою відповідач відмовляється.
І тому, Позивачка, як власник житлового будинку вважає, що її право порушене, і вона звертається до суду з даним позовом і посилається на ч.1 ст.321 ЦК України, яка зазначає, що права власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійснення.
Відповідно до ст..386 ЦК України Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.
Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч.1 ст. 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Права за відповідачем щодо користування належним йому майно не зберігається, між ним та відповідачами відсутні будь які відносини, які відповідно до ст. З Сімейного Кодексу України, вказували б на наявність у них сімейних відносин.
Керуючись ст.ст. 64,71,72, ЖК України, ст. ст. 386, 405 ЦК України , ст. 41 Конституції України, ст.ст. 2-5,15,175,176 ЦПК України позивачка звернулась до суду за захистом її порушеного права та прохає задовольнити її позов.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про проведення судового засідання без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, прохає суд задовольнити позов та у разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення по справі. Вважає, що наявність прописки у його домоволодінні відповідача заважає їй належним чином розпоряджатися законним правом щодо власності на житловий будинок.
Відповідач, належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився, клопотань про перенесення слухання справи від нього не надходило, відзиву та заперечень щодо позову.
Оскільки, відповідач був повідомлений про місце, день та час судового засідання належним чином в порядку, передбаченому статтями 128, 130 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України, в судове засідання не з`явився без поважних причин, відзив на позов не надали, суд відповідно до ст.ст.280-281 ЦПК України, за згодою позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив у справі заочне рішення.
Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовну заяву необхідно задовольнити з оглядом на наступні обставини.
Стаття 12 ЦПК України передбачає, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Стаття 76 ЦПК України визначає, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що з 24 грудня 1993 року позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 24 грудня 1993 року(а.с.5) та рішенням від 22 грудня 1993 №399 виконавчого комітету Петропавлівської селищної ради Народних депутатів Дніпропетровської області (а.с.6)
Згідно довідки про склад сім`ї виданої Петропавлівською селищною радою Синельниківського району Дніпропетровської області від 01.09.2022 року № 1627 в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані:
- ОСОБА_3 ,1971 року народження;
- ОСОБА_2 , 1969 року народження;
- ОСОБА_4 , 1999 року народження;
Однак ОСОБА_2 , є колишнім зятем позивача та не проживає в домоволодінні на протязі шести років, що підтверджується Актом Депутата виборчого округу №5 Петропавлівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 01.09.2022 року.
Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, особистих речей в житловому будинку не має і взагалі станом будинку не цікавляться.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.
Згідно з статтею 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права власності, користування чи розпорядження своїм майном.
Згідно з ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Згідно з ст. 405 ЦК України житлом члени сім`ї власника житла , які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Отже, суд встановив, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені належними доказами, задовольняючи позовні вимоги суд захищає права власника житлового будинку.
При зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ст.5 ЗУ « Про судовий збір»
Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, в зв`язку з чим суд вважає за необхідне на підставі ч.6 ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 992 гривні 40 копійок.
На підставі викладеного, керуючись ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 16,317,319,383,391 ЦК України, ст.ст. 12,76,81,141,263 - 265 , 273, 352, 354, ЦПК України, ст.ст. 150,156,405 ЖК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя І. К. Ніколаєва