КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

30 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Голуб С.А., Писаної Т.А.,

за участі секретаря Тимошевської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Фесик Марія Олексіївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив визнати виконавчий напис № 5420 від 03.11.2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в сумі 2 005 605, 96 грн, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь позивача 967,17 доларів США та 985, 32 грн., стягнутих з позивача в рамках виконавчого провадження №65887707, відкритого згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О., по примусовому виконанню виконавчого напису № 5420 від 03.11.2020 року; вирішити питання про стягнення судових витрат.

В обґрунтування позову зазначав, що оспорюваний виконавчий вчинений приватним нотаріусом поза межами встановлених законом строків та без перевірки безспірності заборгованості.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року позов задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем від 03.11.2020, зареєстрований в реєстрі за № 5420, про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в розмірі 2 005 605, 96 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі в розмірі 967,17 доларів США та 985,32грн, стягнутих в рамках виконавчого провадження №65887707, відкритого згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Фесик Марії Олексіївни.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК«ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 понесених судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги в розмірі 36 700,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК«ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволення вимог про стягнення з ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 коштів в розмірі в розмірі 967,17 доларів США та 985, 32 грн, а також коштів на відшкодування вартості витрат на правову допомогу, відповідач звернувся з апеляційною скаргою. Просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення безпідставно набутих коштів скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні цих вимог. Також просить змінити рішення суду першої інстанції в частині відшкодування витрат на правову допомогу, визначивши їх розмір у сумі 2000 грн.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набутих коштів, суд безпідставно застосував положення статті 1212 ЦК України, не врахувавши, що правовідносини, які виникли між сторонами, випливають із умов кредитного договору. Вважає, що позивач обрав неправильний спосіб захисту свого порушеного права, не скориставшись окремим способом захисту у разі стягнення коштів у виконавчому провадженні - а саме поворот виконання.

Щодо витрат на правову допомогу, вважає, що заявлені позивачем витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг та затраченим часом. Просить також врахувати, що позивач не звертався до відповідача з пропозицією мирного врегулювання спору, а також те, що за позивачем наявна заборгованість за кредитними зобов`язаннями перед відповідачем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 заперечує проти доводів відповідача, посилаючись на їх безпідставність, просить залишити скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

В судове засідання сторони та інші учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Від відповідача ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

На підставі ст. 372 ЦПК України колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін, що не з`явились, оскільки відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представника чи сторони, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачаються наступні фактичні обставини у справі.

19.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір «Автопакет» №311/П/05/2007-840, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50 118,42 доларів США 42 цента у порядку та на умовах, визначених цим договором.

03.10.2013 року Деснянський районнийй суд м. Києва ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ПАТ «КБ «Надра», стягнувши з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №311/П/05/2007-840в розмірі 412 405,89 грн.

24 квітня 2014 року Деснянський районний суд м. Києва за вказаним судовим рішенням видав виконавчий лист №2-1131/13/, на підставі якого Деснянським районним відділом ДВС у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №45507018.

Судом встановлено також, що ОСОБА_1 виконав свої зобов`язання за договором «Автопакет» №311/П/05/2007-840, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 26.06.2020 року у виконавчому провадженні №45507018, на підставі п. 9 частини першої статті 39, статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки боржником ОСОБА_1 сплачений борг в повному обсязі.

З матеріалів справи вбачається, що за умовами Договору про відступлення прав вимоги від 26 серпня 2020 року правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «КБ «Надра» за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором «Автопакет» №311/П/05/2007-840, є ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС».

03.11.2020 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичемвчинено виконавчий напис №5420 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» в розмірі 2 005 605,96грн.

23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65887707, на підставі виконавчого напису № 5420 виданого 03.11.2020.

23.06.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про арешт майна боржника.

09.07.2021 05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника.

Також, встановлено, що 02 серпня 2021 року з банківського рахунку позивача ОСОБА_1 , відкритого в Акціонерному товаристві «Альфа Банк» було списано кошти в розмірі 967,17 доларів США на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС»; з заробітної плати за липень місяць за місцем роботи позивача ТОВ «ВЕНБЕСТ-БЕЗПЕКА» було утримано кошти в розмірі 985,32грн.

05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

05.08.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про зняття арешту з майна.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції виходив із того, що оспорюваний виконавчий напис вчинено з порушенням глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та вимог п. 283 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а також за відсутностідокументів, що підтверджують безспірність вимог.

Крім того, суд першої інстанції зазначив, що стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК» ЕЛІТ ФІНАНС» грошових коштів в розмірі 967,17 доларів США та 985,32грн, яке відбулось на підставі незаконного виконавчого напису, є безпідставним, а тому вказані кошти підлягають поверненню згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками погоджується, оскільки вони відповідають встановленим по справі обставинам та ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

04 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/15621/19 (ЄДРСРУ №95502227) досліджував питання щодо повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим документом (виконавчий напис нотаріуса, виконавчий лист/наказ суду), який було визнано таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19).

В свою чергу, виконавчий лист/наказ суду видається за результатами судового розгляду та є виконавчим документом для примусового виконання судового рішення.

В разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан.

Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

- повернення виконаного за недійсним правочином;

- витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

- повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

- відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17).

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17).

Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

В рамках даної справи, рішенням суду виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже суд першої інстанцій дійшов правомірного висновку про те, що отримані стягувачем на підставі вказаного виконавчого напису кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі №910/1531/18 (ЄДРСРУ № 80308663) та від 28 січня 2020 року Верховним Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/16664/18 (ЄДРСРУ № 87214786).

Щодо витрат на правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 тачастини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування (частина п`ята статті 135 ЦПК України).

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2021 між Адвокатом Рябокляч Костянтином Олексійовичем та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги №03/07.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, акт передачі-приймання виконавчих робіт (наданих послуг) №1, квитанцію прибуткового касового ордера № 8 на суму 36 700,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 36700,00 грн, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що заявлений позивачем розмір цих витрат відповідає критерію реальності, розумності їхнього розміру, та не суперечить принципу розподілу таких витрат.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не було подано заперечень щодо заявленого розміру витрат на правову допомогу, які просив стягнути відповідач по справі.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим, ухваленим відповідно до норм матеріального і процесуального права, а тому й відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» - азлишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 02 серпня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 12.12.2022 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Судді: Голуб С.А.

Писана Т.А.