Справа № 691/810/21
Провадження № 2/691/75/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2022 року Городищенський районний суд Черкаської області

в складі :

судді Черненка В.О.

за участю секретаря судових засідань Сидоренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третіх осіб служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, служби у справах дітей Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 за участю третіх осіб служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, служби у справах дітей Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на те, що 24.07.2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем по справі. Від шлюбу мають малолітню дитину сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом останнього часу їх спільне життя з відповідачем ускладнилось, вони часто сварились і не знаходили взаєморозуміння по причині того, що мають різні погляди на сімейне життя. В листопаді 2020 року дружина залишила його з сином і поїхала проживати до своєї матері у с. Вільхівчик Звенигородського району Черкаської області. З того часу вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не має взаємних прав та обов`язків, які притаманні чоловікові та дружині. Їх син постійно проживає з ним, знаходиться повністю на його утриманні, фактично майже рік він самостійно виховує сина. Відповідачка за весь період лише двічі приїжджала до сина. Відповідач не дбає про інтереси сім`ї, їх спільне з нею проживання стало для нього неможливим. На разі їх сім`я фактично розпалась з причини відсутності взаєморозуміння та поваги між ними. Подружні стосунки вони не підтримують, припинили фактично спільне проживання і не мають бажання бути разом. Подальше сумісне життя і збереження сім`ї вважає неможливим, а тому зберігати шлюб стало недоцільним, його необхідно розірвати, як такий, що суперечить його інтересам. Враховуючи викладене, просив розірвати шлюб з ОСОБА_2 , визначити місце проживання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним, понесені судові витрати залишити за ним.

У судовому засідання позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні.

У судовому засідання відповідач не заперечувала щодо розірвання шлюбу, проте заперечувала щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком, посилаючись на те, що в неї є належні умови для виховання та утримання сина, оскільки вона має постійне місце роботи та отримує високу заробітну плату якої вистачить на обох її дітей. З сином, дійсно рідко спілкувалась, оскільки позивач та його батьки перешкоджали їй в цьому.

Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 зазначила, що виключно в інтересах дитини буде залишення її проживати з батьком ОСОБА_1 у якого більш належні умови для цього та і син уже тривалий час проживає в сім`ї батька.

Представник служби у справах дітей Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області в судове засідання не з`явився, проте до суду надіслали листа з проханням проводити слухання справи без участі їх представника, з врахуванням рішення та висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 № 14-1 від 07.02.2022 року.

Суд, вислухавши позивача, його представника, відповідача, представника служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області, свідка, вивчивши письмові рішення та висновок служби у справах дітей Селищенської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач в позовній заяві як на підставу своїх вимог, підтверджені тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає наступне.

Згідно зі ст.ст. 104, 105 та 110 СК України, однією із підстав припинення шлюбу є його розірвання, яке може відбуватися на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя.

Відповідно до положень ст.ст. 111-112 СК України, суд з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, вживши всіх заходів щодо примирення подружжя та встановивши, що їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, - постановляє рішення про розірвання шлюбу.

Оскільки, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, суд, враховуючи викладене, вважає, що дана сім`я фактично розпалась, шлюб існує лише юридично, суперечить інтересам позивача і його необхідно розірвати.

Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право, після розірвання шлюбу, надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідач просить, після розірвання шлюбу, змінити прізвище на дошлюбне « ОСОБА_2 ».

Щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає наступне.

Відповідно до ст.150-157 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати,батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків,з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною, брати участь у її вихованні.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Згідно зі ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

За ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 10.01.2022 року складеного начальником служби у справах дітей виконавчого комітету Городищенської міської ради Черкаської області Кравченко О.В., директором КЗ ЦНСП Городищенської міської ради Черкаської області Буджерак Л.В. та фахівцем Бакшук Т.О. - сім`я ОСОБА_1 : ОСОБА_7 (власник будинку) дід малолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , бабуся та позивач ОСОБА_1 (зареєстрований за іншою адресою, але фактично мешкає у даному будинку) проживають у будинку за адресою АДРЕСА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_4 . Житло складається з 4 кімнат, кухні, веранди, санвузла. Житло загальною площею 68 кв.м. в належному технічному стані, земельна ділянка 0,15 га., прилегла до помешкання територія добре упорядкована. У дитини ОСОБА_4 є окрема кімната, де облаштовані місця для сну, відпочинку, ігор, кімната затишна зручна для відпочинку. Дозвілля дитина проводить у кімнаті, де є комп`ютерний стіл, комп`ютерна техніка, телевізор. Хлопчик забезпечений в достатній кількості одягом, взуттям по сезону, іграшками. Забезпечений продуктами харчування. (копія акту обстеження умов проживання від 10.01.2022 року міститься у матеріалах справи).

Згідно з актом обстеження від 13.01.2022 року складеного сільським головою Селищенської сільської ради Пархоменком А.С. , начальником служби у справах дітей виконкому Селищенської сільської ради Чорнодобравської Л.В., ОСОБА_2 - проживає за адресою АДРЕСА_2 . Сім`я складається з трьох чоловік: мати - ОСОБА_2 , син - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та баба ОСОБА_11 . Сім`я проживає в глинобитному будинку з пічним опаленням, який складається з веранди, прихожої, кухні та спальної кімнати. На час обстеження в будинку було чисто, тепло та затишно. Дитина, яка проживає в сім`ї забезпечена одягом, взуттям та продуктами харчування в достатній кількості. Для дитини відведено окреме ліжко, а також кімната належним чином умебльована ( шафа, письмовий стіл, стільці). В помешканні наявна сучасна побутова техніка, сім`я утримує підсобне господарство (птиці, свіні, корова) та обробляє присадибну ділянку. Мати створила належні побутові умови та матеріально забезпечує свого сина (копія акту обстеження умов проживання від 13.01.2022 року міститься у матеріалах справи).

Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Городищенської міської ради № 46/01-02-08 від 18.01.2022 року, в якому зазначено, заслухавши батьків, проаналізувавши обставини за яких пара розлучилась, досліджуючи умови проживання дитини, характер відносин між дитиною і кожним із батьків, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, а саме той факт, що дитина залишається в звичному для себе з народження оточенні, не змінюватиме дошкільний заклад, не припинятиме спілкування з однолітками, враховуючи рішення Комісії з питань захисту прав дитини, визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 та забезпечити безперешкодне спілкування матері з сином, шляхом систематичних побачень, відвідування місця проживання матері, надання можливості спілкуватись з сином за допомогою засобів комунікації (інтернет, телефон, відеозв`язок).

Висновком виконавчого комітету служби у справах дітей Селищенської сільської ради № 14-1 від 07.02.2022 року, встановлено, що заслухавши батьків, проаналізувавши характер їх відносин, беручи до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, враховуючи вік дитини, стан її здоров`я, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , але просить прийняти рішення на власний розсуд та надати можливість тому з батьків, хто проживатиме окремо безперешкодного спілкування з сином за допомогою засобів комунікації (телефон, інтернет, відеозв`язок та інше) та шляхом систематичних побачень, а також відвідування дитиною місця проживання того з батьків, хто живе окремо за попередньою домовленістю між батьками.

Таким чином, проаналізувавши акти обстежень житлово-побутових умов (факт відсутності власного житла у позивача та у відповідача, житлові умови у яких проживає на даний час дитина: наявність окремої кімнати для дитини, комп`ютерної техніки, щодо умов для проживання дитини у відповідача, наявність лише однієї спальні, в якій вже проживають двоє дорослих жінок та дитина 14 років), висновки органів опіки та піклування, склади сімей, в яких проживатиме малолітня дитина, та враховуючи те, що дитина вже майже два роки проживає з батьком, вік дитини, стан її здоров`я, той факт, що дитина залишиться в звичному для себе з народження оточенні, не змінюватиме дошкільний заклад, не припинятиме спілкування з однолітками, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 з батьком ОСОБА_1 , що буде відповідати принципу «найкращих інтересів дитини».

Позивач не ставить перед судом питання щодо стягнення судових витрат, а бажає залищити їх за собою, тому суд не розглядає питання стягнення судових витрат, а понесені судові витрати залишає за позивачем.

На підставі наведеного та керуючись ст. 9, 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, принцип 6 Декларації прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. ст. 2, 4, 5, 9, 10, 12,13, 17, 18, 76 - 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110-112 Сімейного Кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

позов задоволити. Шлюб, зареєстрований 24.07.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаської області, актовий запис № 85, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - розірвати.

Після розірвання шлюбу, відповідачу ОСОБА_2 прізвище змінити на дошлюбне « ОСОБА_2 ».

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Шлюб вважати розірваним з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк, з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлений 07.04.2022 року.

Суддя В. О. Черненко