Єдиний унікальний номер судової справи 225/804/22
Номер провадження 2/225/462/2022
Дзержинський міський суд Донецької області
РІШЕННЯ

іменем України

04 жовтня 2022 року Дзержинський міський суд Донецької області

у складі головуючого-судді Челюбєєва Є.В.,

за участю секретаря Федорцової І.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про зобов`язання нарахування та стягнення заборгованості за страховими виплатами в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року до суду звернувся ОСОБА_1 із позовною заявою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (відповідача замінено за ухвалою суду) про зобов`язання нарахування та стягнення заборгованості за страховими виплатами в порядку спадкування.

В обґрунтування позову зазначив, що його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 був особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та перебував на обліку у Торецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат.

Відповідно, спадковим майном після ОСОБА_2 , зокрема, є грошові кошти у вигляді страхових виплат, які не були виплачені за його життя Фондом соціального страхування України.

Позивач, як єдиний спадкоємець свого батька за законом, 14 січня 2020 року звернувся до Першої маріупольської нотаріальної контори, де на підставі його заяви про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2 . Державним нотаріусом Матвєєвою Н.В. було порушено Спадкову справу № 65340444 та надісланий запит до Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області щодо наявності недоотриманих його батьком страхових виплат.

Торецьке міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області повідомило, що за час перебування на обліку всі страхові суми сплачені ОСОБА_2 в повному обсязі, будь-якої заборгованості або недоотриманої виплати перед померлим ОСОБА_2 у відділення не має, а страхові виплати йому були припинені у зв`язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік ВПО з 01 листопада 2016 року.

У зв`язку з цим, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого, яка складається, зокрема, з не виплаченої суми страхових виплат.

Вважає припинення страхових виплат своєму батьку ОСОБА_2 неправомірним та просить зобов`язати відповідача нарахувати ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 страхові виплати за період з листопада 2016 року по жовтень 2019 року та стягнути їх на користь позивача суми, оскільки вони входять до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні.

Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, визначених у відзиві на позовну заяву, в останнє судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності.

У відзиві на позовну заяву від 18 серпня 2022 року представник відповідача управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області не визнає вимоги позивача, вважає їх необґрунтованими з наступних підстав.

Батько позивача ОСОБА_2 , перебував на обліку як потерпілий на виробництві у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Єнакієве Донецької області.

З червня 2014 року м.Єнакієве знаходиться на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно Переліку населених пунктів, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р.

Особи з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, мають право на одержання страхових виплат за умови переміщення в населенні пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, і звернення до структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту та взяття на облік, що має бути підтверджено довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Так, потерпілий ОСОБА_2 перебував на обліку як внутрішньо переміщена особа та отримував страхові виплати з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року у Торецькому міському відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

З 01 листопада 2016 року раніше призначені виплати були припинені на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, які мешкають на території м.Торецька (протокол засідання комісії від 19.10.2016р. № 18) у зв`язку з скасуванням довідки ВПО.

Припинення нарахування Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області страхових виплат потерпілому ОСОБА_2 здійснено з 01 листопаду 2016 року, тобто за його життя, але останній у встановленому законом порядку не оскаржив дії відповідача, тобто за життя не виявив інтересу та волі на те, щоб відновити нарахування щомісячної грошової суми у разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку, а отже, указані суми йому за життя не нараховувались, а тому вони не можуть входити до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Зазначає, що з викладеного вбачається безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 за життя не здійснено нарахування страхових виплат, починаючи з 01 вересня 2016 року і до дня його смерті, а отже, ОСОБА_2 не набув право на отримання ненарахованих, та невиплачених страхових виплат.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25 вересня 1972 року народження, виданим Юнокоммунарівською міськрадою м.Єнакієве Донецької області, актовий запис №236 (а.с.22).

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 05 листопада 2019 року, виданого Приморським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1049 (а.с.23).

Відповідно до довідки від 19.11.2014 р. № , ОСОБА_2 був особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції.

ОСОБА_2 був інвалідом третьої групи та перебував на обліку у Торецькому міському відділенні Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області як отримувач страхових виплат, що підтверджено довідкою серії 2-18АЕ № 032911 (а.с.18).

Відповідно, спадковим майном після ОСОБА_2 , зокрема, є грошові кошти у вигляді страхових виплат, які не були виплачені за його життя Фондом соціального страхування України.

Як єдиний спадкоємець свого батька за законом, позивач 14 січня 2020 року звернувся до Першої маріупольської нотаріальної контори, де на підставі його Заяви про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2 державним нотаріусом ОСОБА_3 було порушено Спадкову справу № 65340444, що підтверджено витягом №58987079 від 14.01.2020 (а.с.28).

Згідно листа від 24 січня 2020 року № 37.01-03/101 Торецького міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку у даному відділенні та отримував страхові виплати як внутрішньо переміщена особа з 01 вересня 2014 року по 31 жовтня 2016 року. За час перебування на обліку всі страхові суми сплачені в повному обсязі. Станом на 01 листопада 2016 року будь-якої заборгованості або недоотриманої виплати перед померлим ОСОБА_2 у відділення не має. На підставі протоколу засідання комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат ВПО від 19 жовтня 2016 року № 18, страхові виплати ОСОБА_2 були припинені у зв`язку зі скасуванням дії довідки про взяття на облік ВПО з 01 листопада 2016 року (а.с.29).

Згідно Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 травня 2020 року № 1067/02-31, державним нотаріусом Першої маріупольської нотаріальної контори Матвєєвою Н.В. позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , яке складається, зокрема, з не виплаченої суми страхових виплат (а.с.30-31).

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (стаття 1227 ЦК України).

Тлумачення статті 1227ЦК України свідчить, що:

1) цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

2) право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, зазвичай, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

3) право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Те саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно розмежовувати випадки при застосуванні статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Правове підґрунтя, економічний механізм та організаційну структуру загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які призвели до втрати працездатності або загибелі застрахованих на виробництві, відповідно до Конституції України та законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування станом на момент виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV(далі - Закон № 1105-XIV), який з 01 січня 2015 року діє у редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VII та має назву «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до підпункту «в» пункту 1 частини першої статті 21 Закону України № 1105-ХІV (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі настання страхового випадку ФСС НВ зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я, виплачуючи йому, зокрема, щомісяця грошову суму в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого.

Відповідно до статті 28 зазначеного Закону № 1105-XIV грошові суми, які відповідно до статті 21 цього Закону ФСС НВ виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку, є страховими виплатами. Зазначені грошові суми складаються, зокрема, із страхової виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності.

Статтею 40 вказаного Закону (у редакції до 01 січня 2015 року) передбачено, що страхові виплати потерпілому провадяться щомісячно в установлені Фондом соціального страхування від нещасних випадків дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання. Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18) вказано, що «підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України».

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження спадкодавцем дій ФССУ не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання цих страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Аналогічного висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20).

Як вбачається із Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №58987079 від 14 січня 2020 року, було зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_2 , але нотаріусом не було видано спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину на неотримані за життя страхові виплати його батьком ОСОБА_2 . Відсутність Свідоцтва про право на спадщину за законом, на недоотримані спадкодавцем за життя страхові виплати, безпосередньо пов`язана з не наданням відповідачем даних про наявність нарахованих за життя ОСОБА_2 страхових виплат.

Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 26 вересня 2018 року у справі № 306/2659/16-ц частиною першою статті 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, право на такі страхові виплати у спадкодавця зберігається і відповідно до статті 1227 ЦК України, ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець ОСОБА_2 відповідно має право на отримання страхових виплат у порядку спадкування за законом.

Аналіз зазначених вище норм права дає підстави для висновку, що ненадання особі, яка не є внутрішньо переміщеною особою, довідки про взяття її на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення АТО, та не звернення цієї особи до робочих груп Фонду на підконтрольній Україні території з заявою про нарахування виплат, так і скасування довідки внутрішньо переміщеної особи, не є підставою для невиплати страхових платежів, оскільки таке права закріплене за особою положеннями Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (з 01 січня 2015 року в редакції Закону України від 28 грудня 2014 року № 77-VІІ), і може бути обмежене лише введенням воєнного чи надзвичайного стану на окремій території чи на всій території України.

Аналогічний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 12 травня 2021 року в справі № 243/9109/19, постанові від 19 травня 2019 року в справі № 243/8684/19-ц.

Враховуючи зазначені вище положення законів, суд вважає, що оскільки потерпілому ОСОБА_2 страхові виплати були призначені пожиттєво, тому останній мав право на нарахування та виплату страхових виплат незалежно від звернення до робочих груп Фонду про продовження виплат. ОСОБА_2 за життя право на отримання страхових виплат не втратив, тому позивач як спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання страхових виплат в порядку спадкування за законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити, зобов`язавши відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу грошових коштів, які входять до складу спадщини у вигляді страхових (соціальних) виплат, на одержання яких ОСОБА_2 мав право за період з 01.11.2016 року по 17.10.2019 року.

Згідно з ч.1ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст.12,81,263-265,341,342 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Свободи, 5, ) про зобов`язання нарахування та стягнення заборгованості за страховими виплатами в порядку спадкування задовольнити повністю.

Зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , суму страхових виплат за період з 01 листопада 2016 року по 17 жовтня 2019 року, належних спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1984,80 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Є.В. Челюбєєв