КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 752/1933/14 Головуючий у суді першої інстанції - Хоменко В.С.
Номер провадження № 22-ц/824/9784/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Владімірової О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк» (ПАТ «Марфін Банк»), Приватного підприємства «Ратмир-Соло», третя особа: Приватне підприємство «Раном» про визнання недійсними договору іпотеки та кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «МТБ Банк», ПП «Ратмир-Соло»про визнання недійсними договору іпотеки та кредитного договору.

В подальшому, в липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою про заміну неналежного відповідача в порядку ч. 2 ст. 51 ЦПК України, в якій остання просила замінити відповідача ПП «Ратмир-Соло» його правонаступниками - ТОВ «Фінансова компанія «Проксима», ТОВ «Феномен Солюшнз», а ПП «Ратмир-Соло» - залучити до участі у справі у якості третьої особи.

В обґрунтування заяви посилалась на те, що 21 вересня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» (новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги заборгованості за кредитним договором № 76/К від 27 вересня 2005 року, який оспорюється нею у даній справі, відійшло до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Проксима». Того ж дня між ПАТ «МТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» було укладено договір про відступлення прав вимоги від 21 вересня 2018 року за реєстровим № 1255 за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року за реєстровим № 655, котрий також оскаржується.

Вказувала, що 19 грудня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» та ТОВ «Феномен Солюшнз» також було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги заборгованості за кредитним договором № 76/К від 27 вересня 2005 року відійшло до нового кредитора, а також укладено договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року за реєстровим № 655.

Позивачка зазначала, що ТОВ «Феномен Солюшнз» зареєструвало за собою право власності на об`єкти: квартиру АДРЕСА_1 , комплекс будівель та споруд на АДРЕСА_2 будівлю прирізного цеху на АДРЕСА_3 , блок 1, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 76/К від 27 вересня 2005 року.

Таким чином, ОСОБА_1 вважала, що на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» у зв`язку із припиненням зобов`язання за кредитним договором № 76/К від 27 вересня 2005 року, іпотека на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй, є припиненою, а тому станом на 31 січня 2020 року договір іпотеки № 655 від 28 вересня 2005 року є припиненим, про що було внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна, а представником ТОВ «Феномен Солюшнз» як належним кредитором було здійснено звернення до Приватного нотаріуса КМНО Шабаніної О.Г. з листом-повідомленням від 30 січня 2020 року про припинення іпотеки.

Таким чином, позивачка вважає, що з 19 грудня 2018 року законним кредитором за кредитним договором № 76/К від 27 вересня 2005 року є ТОВ «Феномен Солюшнз», а тому просила суд замінити відповідача його правонаступником.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну неналежного відповідача на належного відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої наголошує, що дана справа перебуває на стадії підготовчого провадження, а тому у суду не було законних підстав відмовити у заміні неналежного відповідача, а необхідність такої заміни обґрунтована наданим до матеріалів справи доказами.

Разом з тим, апелянт вказує, що права та обов`язки кількох відповідачів, про залучення яких вона клопотала, виникли з однієї підстави, а тому необхідність у їх заміні зумовлена процесуальною необхідністю та є її диспозитивним правом, що не може бути обмежено судом.

Вказує, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, а встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду при розгляді справи, внаслідок чого суд може відмовити у задоволенні вимог до такого відповідача.

Враховуючи вказане, ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану нею ухвалу та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

18 жовтня 2022 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ПАТ «МТБ Банк» - Біллериса Ю.О., у якому не погоджується із доводами апеляційної скарги та наголошує, що її подання вчинене апелянтом із зловживанням процесуальними правами та виключно з метою затягування судового розгляду даної справи по суті, задля перешкоджання здійсненню правосуддя та поновленню провадження у справі №42/367-75/321-2012 у Господарському суді м. Києва, де банк є позивачем та провадження в якій зупинено до набрання законної сили рішенням у даній справі.

Представник банку наголошує, що ОСОБА_1 не було надано жодного обґрунтування правової підстави такої заміни позичальника ПП «Ратмир-Соло» на кредитора ТОВ «Феномен Солюшнз», та в чому полягало правонаступництво позичальника на кредитора та який взаємозв`язок, а судом першої інстанції правомірно вказано на її зловживання процесуальними правами.

Тому, представник ПАТ «МТБ Банк» - Біллерис Ю.О. просить залишити без задоволення вимоги апеляційної скарги, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

При апеляційному розгляді справи представник ПАТ «МТБ Банк» - Біллерис Ю.О. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційній скарзі, та просив залишити її без задоволення, а постановлену у справі ухвалу без змін. При цьому просив апеляційний суд врахувати, що вказані процесуальні дії позивачем вчинюються умисно з метою затягування розгляду вказаної справи, до вирішення якої зупинено провадження у господарському суді за позовом ПАТ «МТБ Банк» до ПП «Ратмир-Соло» про стягнення коштів за кредитним договором від 27 вересня 2005 року №76/к.

Позивач у справі ОСОБА_1 в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилася повторно, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується поданими нею заявами від 20 грудня 2022 року.

Відповідач у справі ПП «Ратмир-Соло» також було повідомлено належним чином, що підтверджується поданою заявою директора даного ПП - Свічколапа С.Д. від 20 грудня 2022 року, та повторно не з`явилося до суду апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції з врахуванням положень визначених ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянув вказану справу у відсутність позивача та третіх осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача у справі, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Так, суд першої інстанції, вирішуючи заявлене позивачем клопотання про заміну відповідача, зазначив, що у провадженні Голосіївського районного суду м. Києва з лютого 2014 року перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «МТБ БАНК», ПП «Ратмир-Соло», третя особа: ПП «Раном» про визнання недійсними договору іпотеки та кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір від № 76/К від 27 вересня 2005 року, укладений між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» як банківською установою та ПП «СВІЧКОЛАП трейдінг».

21 вересня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» (новий кредитор) укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги заборгованості за кредитним договором № 76/К від 27 вересня 2005 року відійшло до нового кредитора - ТОВ «Фінансова компанія «Проксима».

21 вересня 2018 року між ПАТ «МТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» укладено договір про відступлення прав вимоги за реєстровим № 1255 за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року за реєстровим № 655.

19 грудня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» та ТОВ «Феномен Солюшнз» також було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до умов якого перейшло право вимоги заборгованості за кредитним договором № 76/К від 27 вересня 2005 року, та договір про відступлення прав за іпотечним договором.

ТОВ «Феномен Солюшнз» зареєструвало за собою право власності на об`єкти: квартиру АДРЕСА_1 , комплекс будівель та споруд на АДРЕСА_2 будівлю прирізного цеху на АДРЕСА_3, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору № 76/К від 27 вересня 2005 року.

Згідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі №752/2605/13-ц (провадження № 61-1284св20) за позовом ПАТ «МТБ БАНК» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: ПП «Ратмир Соло», ПП «СВІЧКОЛАП трейдінг», ТОВ «Феномен Солюшнз» про звернення стягнення на майно, що договір відступлення прав вимоги між ПАТ «МТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Проксима» від 21 вересня 2018 року за іпотечним договором було розірвано, про що до реєстру речових прав на нерухоме майно була занесена відповідна інформація та згідно інформації із витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, й іпотекодержателем за іпотечним договором від 28 вересня 2005 року є ПАТ «МТБ БАНК».

З урахуванням викладених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для заміни відповідача у справі ПП «Ратмир-Соло» на ТОВ «Фінансова компанія «Проксима», ТОВ «Феномен Солюшн», та залучення ПП «Рамир -Соло» третьою особою, на чому наполягає заявник, оскільки в заяві ОСОБА_1 відсутнє будь-яке правове обґрунтування її вимоги і містяться лише припущення, котрі трансформуються у намагання встановлення обставин, які підлягають встановленню під час розгляду справи по суті.

Апеляційний суд не може погодитися із вище вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про заміну відповідача у справі не відповідає з огляду на наступне.

Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (частина перша статті 47 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 48 ЦПК України).

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд починається спочатку.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо неналежного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц(пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)), від 26 лютого 2020 року у справі № 304/284/18).

ОСОБА_2 звернулася з позовом до ПАТ «МТБ Банк», ПП «Ратмир-Соло» про визнання недійсними договору іпотеки та кредитного договору.

Подаючи 04 липня 2022 року клопотання про заміну відповідача ПП «Ратмир-Соло» на ТОВ «Фінансова компанія «Проксима», ТОВ «Феномен Солюшн», та залучення ПП «Рамир -Соло» третьою особою, ОСОБА_1 зазначила підстави, які на її думку свідчать про перехід прав та обов`язків за вище вказаними угодами до ТОВ «Фінансова компанія «Проксима», ТОВ «Феномен Солюшн» та наполягала на задоволенні вказаного клопотання. Заявляючи вказане клопотання саме у липні 2022 року тобто після подачі позову позивачка мотивувала його тим, що обставини, які потягли заміну на її думку неналежного відповідача на належних, виникли після подачі позовної заяви.

Враховуючи викладені обставини, а також вище зазначені норми матеріального права та процесуального законодавства, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 , оскільки саме вона, будучи позивачем у справі, наділена правами визначати особу, до якої вона заявляє позовну вимогу - тобто відповідача (відповідачів) (ст. 175 ЦПК України). Вказані дії нею вчинялися у строк, визначений ст. 51 ЦПК України, а тому висновок суду щодо неправильного визначення позивачем відповідачів - ТОВ «Фінансова компанія «Проксима», ТОВ «Феномен Солюшн», як правонаступників ПП «Рамир -Соло» є порушенням прав позивача, про що зазначено у вище вказаних правових висновках Великої Палати Верховного Суду. Як зазначено у вище вказаних постановах Великої Палати Верховного Суду заміна відповідача за клопотання позивачата пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Відповідно до статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 12 липня 2022 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 21 грудня 2022 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв