Справа № 545/5291/22
Провадження № 2/545/1969/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" листопада 2022 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Богомолової Л.В.

з участю секретаря Безгубенко Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила суд визнати останнього таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 . В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач тривалий час не проживає в будинку, вона є одноосібним власником і не має змоги розпорядитися вказаним будинком на власний розсуд, а відповідач в добровільному порядку відмовляється зніматися з реєстрації в зв`язку з чим вона змушена звертатися до суду з вказаним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з?явилася, попередньо надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, самостійно знятися з реєстрації не може оскільки тривалий час перебуває за межами України.

Згідно з ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ст.41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 була власником 1/3 частини кв. АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно виданого відділом приватизації житла Щербанівської сільської ради 06 лютого 2014 року.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно співвласниками даної квартири також були - 1/3 частини ОСОБА_3 , її чоловік та 1/3 частини ОСОБА_2 , її син.

23 серпня 2017 року ОСОБА_2 подарував своєму батькові ОСОБА_3 свою 1/3 частину квартири, що підтверджується договором дарування №НМІ 441341.

ОСОБА_3 , чоловік позивача, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 03.09.2021р.

ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка.

Нотаріус в свою чергу видала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.08.2022р. №79/02-31, що слугувало підставою звернення до суду.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 13.09.2022р. позов ОСОБА_1 було задоволено, визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , чоловіка ОСОБА_3 , право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_1 та має загальну житлову площу 34,4 кв.м., дане рішення набрало законної сили 13.10.2022р.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.10.2022р. власником 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 та має загальну житлову площу 34,4 кв.м. є ОСОБА_1 .

Тобто на даний час позивач є єдиним власником квартири АДРЕСА_1 .

З моменту договору дарування, тобто з 2017 року ОСОБА_2 жодного дня не проживав у кв. АДРЕСА_1 , речі його відсутні.

Факт не проживання відповідача підтверджується актом встановлення факту не проживання за підписом депутата Щербанівської сільської ради ОСОБА_4 та сусідів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які підтверджують що ОСОБА_2 , не проживає за даною адресою, речей його не виявлено.

Відповідно до вимог ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням майном, хоч би ці порушення не були пов`язані із позбавленням володіння.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 протягом останніх трьох років за вказаною адресою не проживає, спірним житлом не користується, спільного господарства не веде, його речей у будинку не має.

Беручи до уваги те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у її будинку, слід прийти до висновку, що реєстрація відповідача у даному будинку створює ряд перешкод в користування позивачем своєю власністю, тому позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 7, 12, 13, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням кв. АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Л. В. Богомолова