ПОСТАНОВА

Іменем України

29 червня 2022 року м. Кропивницький

справа № 404/7307/14

провадження № 22-ц/4809/9/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Єгорової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2017 року у складі судді Іванової Н.Ю.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

В обґрунтування позову зазначала, що 18.09.1993 між нею та ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб. Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Спільне подружнє проживання з відповідачем не склалося, в результаті чого рішення суду від 26.09.2013 шлюб було розірвано.

За час шлюбу, на праві спільної сумісної власності ними набуте наступне майно: будинок АДРЕСА_1 , який згідно договору купівлі-продажу від 07.05.2003 ОСОБА_2 купив у ОСОБА_4 та автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Позивач вказує, що між нею та колишнім чоловіком у період шлюбу не було ніяких домовленостей щодо вищевказаного майна. На час подання позову взаємної згоди щодо поділу майна не досягнуто, відповідач категорично ігнорує всі її пропозиції та відкидає запропоновані нею варіанти розподілу спільного будинку та автомобіля. В зв`язку з чим позивач вимушена звернутися до суду.

23.02.2016 позивач подала уточнену позовну заяву, в якій посилаючись на вказані обставини, просила визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя будинок АДРЕСА_1 та автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . В порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 60/100 частку будинку АДРЕСА_1 ;

- виділити ОСОБА_1 в натурі 60/100 частки вищевказаного будинку згідно варіант № 1 розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд з відхиленням від ідеальних часток, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1 від 09.11.2015 року;

- визнати право власності за ОСОБА_2 на 40/100 частку спірного будинку;

- виділити в натурі ОСОБА_2 40/100 частку будинку АДРЕСА_1 , згідно варіанту 1 розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд з відхиленням від ідеальних часток, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1 від 09.11.2015 року;

- визначити порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно варіанту 1 розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд з відхиленням від ідеальних часток, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1 від 09.11.2015 року;

- стягнути із ОСОБА_2 на її ( ОСОБА_1 ) користь грошову компенсацію в розмірі половини ринкової вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № 1358 від 27.07.2015 року складає 91 736,95 грн.

- стягнути із ОСОБА_2 на її користь понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2017 року позов задоволено. В порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 60/100 частин будинку АДРЕСА_1 та виділено це майно в натурі, згідно висновку комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 09 листопада 2015 року (варіант № 1). Визнано право власності в порядку поділу майна подружжя за ОСОБА_2 на 40/100 частин зазначеного будинку та виділено це майно в натурі, згідно висновку комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 09 листопада 2015 року (варіант № 1). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію вартості майна з урахуванням відступу від ідеальних частин у сумі 27 196 грн. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (кожного окремо) провести будівельні роботи, які передбачені висновком комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 09 листопада 2015 року № 1 (варіант № 1). Визначено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 згідно варіанту № 1 (графічний додаток № 5) висновку № 1 комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 09 листопада 2015 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половини ринкової вартості автомобіля марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у розмірі 91 736,95 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вищезазначене майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке набуто ними у період перебування у зареєстрованому шлюбі та за спільні кошти, а тому воно підлягає поділу у рівних частках. При цьому, запропонований експертом варіант поділу житлового будинку та земельної ділянки АДРЕСА_2 є найбільш доцільним та правильним, оскільки містить найменший відступ від ідеальних часток й відповідну меншу вартість різниці у таких частках, є найбільш оптимальним та збалансованим, з урахуванням прав та інтересів кожного із співвласників, можливості виділу часток та мінімальних витрат, необхідних для переобладнання приміщень. Крім того, спірний автомобіль також є спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу між ними, однак місцевим судом встановлено, що на момент розгляду справи він був відчужений відповідачем, у зв`язку з чим стягнув з нього на користь позивача компенсацію вартості Ѕ частини цього майна проти чого не заперечувала позивач.

Постановою апеляційного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2017 року скасовано в частині позовних вимог про поділ майна подружжя, а саме: житлового будинку АДРЕСА_1 , визначення порядку користування земельною ділянкою, розташованої за цією ж адресою, а також в частині розподілу судових витрат та ухвалено нове рішення в цій частині.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності подружжя будинок АДРЕСА_1 та автомобіль марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .

Відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а саме: про визнання за нею права власності на 60/100 частин будинку АДРЕСА_1 та виділення в натурі ОСОБА_1 60/100 частини зазначеного будинку, згідно варіанту № 1 поділу житлового будинку, надвірних будівель та споруд з відхиленням від ідеальних часток, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 листопада 2015 року № 1; про визнання права власності за ОСОБА_2 на 40/100 частин будинку АДРЕСА_1 та виділення йому в натурі 40/100 частин зазначеного будинку, згідно варіанту № 1 розподілу житлового будинку, надвірних будівель та споруд з відхиленням від ідеальних часток, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 09 листопада 2015 року № 1; про визначення порядку користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно варіанту №1 порядку користування земельною ділянкою відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1 від 09 листопада 2015 року, про стягнення із ОСОБА_2 витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, виділення в натурі скасовано, в цій частині справу передано на новий апеляційний розгляд.

Частково скасовуючи рішення апеляційного суду, касаційний суд зазначив, що відмовляючи в задоволенні заявленого позивачем клопотання про проведення експертизи, суд апеляційної інстанції, в порушення вимог 12, 89 ЦПК України, фактично позбавив можливості позивача надати суду докази в обґрунтування своїх вимог, що призвело до не вирішення існуючого між сторонами спору та є порушенням частини першої статті 2 ЦПК України щодо ефективного захисту порушених прав позивача.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування судами норм матеріального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не перевірив належним чином доводи відповідача щодо залучення отриманих ним у борг коштів на проведення ремонтних і будівельних робіт і всупереч положенням ст. 57 СК України дійшов помилкового висновку про рівність часток подружжя у спільній власності. При цьому, суд безпідставно не взяв до уваги рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2015 про стягнення з нього боргу за договором позики, укладеним під час перебування у шлюбі з позивачкою, яке набрало законної сили і знаходиться на виконанні у ДВС.

Крім того, суд не прийняв до уваги, що в спірному будинку він проживає разом з сином, і що він вніс особисті кошти на переобладнання і ремонт будинку та господарських будівель, однак суд визначив його частку при розподілі майна в меншому розмірі.

Відповідач звернув увагу суду на те, що суд першої інстанції в порушення норм матеріального права включив до майна, яке підлягає розподілу самовільно збудовані та перебудовані будівлі, які не були належним чином зареєстровані, а тому не є об?єктом права власності і не можуть бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку.

Також, ОСОБА_2 зазначав, що суд не взяв до уваги його доводи про те, що на час розгляду справи, автомобіль, який був у технічно незадовільному стані було продано за 60 000 грн., а не за 178 130 грн., як зазначено у висновку експерта.

Просив стягнути з нього на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію половину вартості автомобіля Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 в сумі 30 000 грн.; відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 в частині визнання за нею права власності на 60/100 частини будинку з господарськими будівлями, розташованого по АДРЕСА_1 , виділ її в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказала, що вважає рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.

Зазначає, що надане відповідачем рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.09.2015, на яке він посилається в апеляційній скарзі, ухвалене за результатом розгляду штучного спору між відповідачем та його батьком ОСОБА_5 , оскільки батько відповідача 01.09.2011 не міг надати своєму сину кошти в сумі 20 000 доларів США, так як таких коштів не мав і спору між ними в дійсності ніколи не існувало. Крім того, виходячи зі змісту вказаного рішення суду, кошти, які начебто були передані нам батьком відповідача, не можна вважати коштами, що належали відповідачу особисто в розумінні ст.57 СК України.

На думку позивача, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що договір на виконання ремонтно-будівельних робіт № 32 від 01.10.2011 та документи додані до нього (прибуткові касові ордери, довідки та відомості) не є належними та допустимими доказами в розумінні вимог цивільного процесуального законодавства України на підтвердження факту проведення ремонтно-будівельних робіт ТОВ «Н.Т.К. ОКТАН».

Також, зазначає, що наявність на земельній ділянці самовільно збудованих господарсько-побутових будівель не може бути перешкодою для задоволення позову про поділ будинку, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, суд першої інстанції обґрунтовано визначив порядок користування земельною ділянкою на підставі вимог ст.120 ЗК України. Такі висновки суду є вірними та підтверджуються правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року по справі № 346/6535/14-ц, провадження №61-2841 св 18.

Вважає, що так як відповідач на свій розсуд проти її волі здійснив відчуження спірного автомобілю, тому суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з нього грошову компенсацію вартості 1/2 частки даного майна, яка була визначена висновком експерта.

Просила рішення районного суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Суд першої інстанції встановив такі обставини

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26.09.2013 розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 18.09.1993 року, про що свідчить актовий запис № 984, Кіровського рай ЗАГС м. Кіровограда.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.05.2003 на ім`я ОСОБА_2 придбано житловий будинок з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 . Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 07.05.2003, посвідченим приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1013, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 619055 від 23.05.2003 Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , 31.05.2013 автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстровано за ОСОБА_2 .

З вищевказаного рішення суду вбачається, що позов ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором позики у формі боргової розписки спочатку був пред`явлений до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , проте в подальшому відносно останньої був залишений без розгляду.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2014 по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу.

У висновку експертів за результатами проведення комплексної судової оціночно-будівельної, будівельно-технічної, земельно-технічної експертизи № 1 від 09.11.2015 зазначено, що поділ приміщень житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 за літ. «А,а,а1,а2» на дві окремі ізольовані квартири з окремими виходами назовні та рівнем комфорту не нижчим за ті, які регламентовані ДБН В.2.2-15-05 Будинки і споруди. Житлові будинки, та прилеглих надвірних будівель та споруд згідно часток 1/2 та 1/2 вбачається можливим при умові відступу від ідеальних часток.

Експертом у відповідності до вищевказаного висновку було запропоновано два варіанти розподілу спірного будинку.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 21.05.2015 по справі призначено судову авто-товарознавчу експертизу.

Згідно висновку експерта № 1358 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 27.07.2015 експертом Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, середня ринкова ціна КТЗ Volkswagen Transporter Т4 Combi 2.4 TDi, 2003 року випуску, станом на момент проведення експертизи (27.07.2015) складає 183473,90 грн.

Згідно обліково-реєстраційних даних Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району та НАІС ДДАІ МВС України, автомобіль Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 09.06.2015 перереєстровано на нового власника.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

В судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник, підтримали апеляційну скаргу. Позивач та її представник заперечили проти доводів апеляційної скарги, просила рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції установлено, що сторони з 18.09.1993 перебували в зареєстрованому шлюбі, який 26.09.2013 за рішенням суду розірвано.

В період шлюбу, 07 травня 2003 року на ім`я відповідача ОСОБА_2 придбано житловий будинок з надвірними будівлями під номером АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23 травня 2003 року № 619055 Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації».

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , зареєстровано 31 травня 2013 року за ОСОБА_2 .

Згідно обліково-реєстраційних даних Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Кіровограда та Кіровоградського району та НАІС ДДАІ МВС України, автомобіль марки Volkswagen Transporter, 2003 року випуску, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 09 червня 2015 року перереєстровано на нового власника.

Рішення апеляційного суду, в частині вирішення позову про поділ автомобіля та визначення порядку користування земельною ділянкою, сторонами не оскаржувалося, тому не було предметом перегляду Верховним Судом.

Відповідно до положень ч.1 ст.417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції є обов`язковими для суду апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Оскільки постановою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року постанову апеляційного суду Кіровоградської області від 27 квітня 2018 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, виділення в натурі та передано справу на новий апеляційний розгляд в цій частині, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в цій частині позовних вимог.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 передбачено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них».

Згідно з частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку будівельно-технічного дослідження від 09 листопада 2015 року № 1, проведеного на підставі ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2014 року щодо технічної можливості поділу вказаного об`єкта нерухомого майна, можливо два варіанта поділу спірного майна на окремі об`єкти нерухомості з урахуванням рівності часток його співвласників. Висновки щодо можливого розподілу спірних приміщень експертом зроблено з урахуванням самочинно збудованих приміщень.

За змістом статей 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, тому здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

Скасовуючи постанову апеляційного суду, Верховний Суд посилаючись на правову позицію постанови Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, зазначив, що не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У статті 110 ЦПК України передбачено, що висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 24.06.2020, за клопотанням позивача, у справі призначено повторну судову будівельно-технічну експертизу, проведення якої доручено експертам Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно Висновку експерта № 2918/2919/20-27/1162-1165/22-27 від 19.04.2022 за результатами проведення вказаної експертизи дослідженням встановлено, що відсутня технічна можливість відповідно до вимог нормативно-правових актів в галузі будівництва поділити в натурі будинок та господарсько-побутові будівлі (без врахування самочинно збудованих об`єктів), що знаходяться по АДРЕСА_1 з дотриманням рівності ідеальних часток співвласників у співвідношенні Ѕ частини кожного із них, що унеможливлює надання варіантів такого поділу.

Експертом на розгляд суду запропоновано два технічно можливі варіанти розподілу в натурі житлового будинку та господарсько-побутових будівель (без урахування самочинно збудованих об`єктів), що знаходяться по АДРЕСА_1 при визначені ринкової вартості житлового будинку 397 245,00 грн.

У першому варіанті відступ від ідеальних часток в одиницях ринкової вартості земельних поліпшень (житлового будинку та господарсько-побутових будівель та споруд) становить:

-для Співвласника № 1 з фактичною часткою 21/50 , що на 4/50 менше його ідеальної частки Ѕ - 31 780,00 грн. менше.

-для Співвласника № 2 з фактичною часткою 29/50 , що на 4/50 більше його ідеальної частки Ѕ - 31 780,00 грн. більше.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до варіанту № 1 розподілу в натурі будинку та господарсько-побутових будівель (без врахування самочинно збудованих об`єктів), що знаходяться по АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток грошова компенсація для Співвласника № 1 складає 31 780,00 грн. через зменшення його ідеальної частки.

Згідно з вищенаведеним варіантом розподілу в натурі житлового будинку та господарських будівель та споруд, співвласники можуть мати в своєму користуванні відокремлені частини житлового будинку з окремими виходами на зовні. Також всі співвласники можуть мати у своєму користуванні надвірні будівлі та споруди.

Відповідно до другого варіанту розподілу фактична частка по залишковій вартості становить:

-для Співвласника №1 - 28/50 , що на 3/50 більше його ідеальної частки;

-для Співвласника №2 - 22/50 , що на 3/50 менше його ідеальної частки.

Відступ від ідеальних часток в одиницях ринкової вартості земельних поліпшень (житлового будинку та господарсько-побутових будівель та споруд) відповідно до ринкової (дійсної) вартості домоволодіння, яка на момент проведення дослідження складає 397 245,00 грн., становить:

-для Співвласника №1 з фактичною часткою 28/50 , що на 3/50 менше його ідеальної частки Ѕ - 23 835,00 грн. більше.

-для Співвласника №2 з фактичною часткою 22/50 , що на 3/50 більше його ідеальної частки Ѕ - 23 835,00 грн. менше.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до варіанту № 2 розподілу в натурі будинку та господарсько-побутових будівель (без врахування самочинно збудованих об`єктів), що знаходяться по АДРЕСА_1 з відступом від ідеальних часток грошова компенсація для Співвласника № 2 складає 23 835,00 грн. через зменшення його ідеальної частки.

Згідно із зазначеним варіантом розподілу в натурі житлового будинку та господарських будівель і споруд, співвласники можуть мати в своєму користуванні відокремлені частини житлового будинку з окремими виходами на зовні. Також всі співвласники можуть мати у своєму користуванні надвірні будівлі та споруди.

Відповідно до методичних вказівок, експертом під час надання варіантів розподілу житлового будинку по АДРЕСА_1 , наведено перелік будівельних робіт, які необхідно виконати співвласникам для відокремлення частин будинку, які відносяться до загальновиробничих робіт та орієнтовна вартість яких розрахована на автоматизованому програмному комплексі АВК-5 (3.6.3). Розрахунок наведений в додатку 5, який відноситься до обох варіантів розподілу, враховуючи те, що варіант розподілу житлового будинку є однаковим для обох варіантів, відповідно перелік будівельних робіт, які необхідно провести в будинку також стосується обох варіантів розподілу.

Загальна орієнтовна вартість робіт по переобладнанню будинку для обох варіантів розподілу (розподіл житлового будинку однаковий для обох варіантів) складає 33 165,00 грн. без урахування ПДВ.

22.06.2022 до Кропивницького апеляційного суду надійшли додаткові пояснення ОСОБА_2 щодо висновків проведеної повторної судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач зазначає, що висновок експерта від 19.04.2022 суперечить позиції Верховного Суду у цій справі, оскільки у висновку експерта пропонується здійснити поділ з урахуванням погріба (літ. «з»); вимощення (літ. «І»); гаража (літ. «Г»), які не є об?єктами речових прав на нерухоме майно, до того ж гараж (літ. «Г») є самочинно збудованим об?єктом.

Також відповідач звертав увагу, що дослідницька частина висновку експерта не містить інформації про дослідження стану несучих та огороджувальних конструкцій.

До своїх пояснень ОСОБА_2 додав ксерокопію Висновку експерта судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 0907/20 від 17.07.2020, згідно якого поділ будинку по АДРЕСА_1 є технічно не можливим.

Посилаючись на п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11, вказав, що суд може визнати ідеальні частки подружжя в будинку без його реального поділу і залишити будинок у спільній частковій власності позивача і відповідача.

Відповідно до частини третьої статті 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів критично ставиться до зауважень відповідача, оскільки вони не ґрунтуються на належних доказах і зводяться до незгоди з висновком експерта. Надану ксерокопію Висновку експерта судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної експертизи № 0907/20 від 17.07.2020 апеляційний суд не бере до уваги, як недостовірний та недостатній доказ.

У відповідності до п.6 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 04.10.1991 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст.115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В п.7 зазначеної постанови вказано, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим відповідно до ст.119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

У постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року в справі № 6-12цс13 зроблено висновок, що у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин, поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 зазначено, що оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно.

В пункті 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року роз`яснено судам, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи.

Беручи до уваги, що взаємної згоди щодо поділу майна між сторонами не досягнуто, ОСОБА_2 не погоджується з жодним варіантом розподілу будинку у відповідності з одним із двох запропонованих експертом, колегія суддів проаналізувавши та надавши оцінку зібраним у справі висновкам експертиз, іншим доказам у їх сукупності, вважає за необхідне провести розподіл житлового будинку за варіантом № 1 висновку експерта за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи № 2918/2919/20-27/1162-1165/22-27 від 19.04.2022, який є найбільш оптимальним для сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині про визнання права власності, виділення в натурі ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права у зв`язку з чим воно підлягає скасуванню з підстав передбачених ст.376 ЦПК України з ухваленням в цій частині нового рішення.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір понесений сторонами документально підтверджуються в матеріалах справи: за подачу позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 2331,96 грн (т.1 а.с.1), виходячи із вартості майна на час подачі позову 466 393,00 грн. (т.1 а.с.8). За подачу апеляційної скарги ОСОБА_2 сплачено судовий збір в розмірі 3500,94 грн, що становить 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (т.2 а.с. 228).

У відсотковому співвідношенні позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено на 70 % виходячи із вартості майна на час подачі позову із розрахунку: 279 835,80 грн (заявлені позовні вимоги на 60/100 частки); 195885,06 грн (задоволені позовні вимоги 21/50 частки), тому із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 1632,37 грн. (2331,96 х 70 % = 1632,37).

Оскільки апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню частково, однак в частині, що підлягає перегляду судом апеляційної інстанції у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено на 30 % виходячи із вартості майна на час подачі позову, тому із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає до стягнення 1050,28 грн. (3500,94 х 30 % = 1050,28).

Враховуючи зазначене, з відповідача на користь позивача в рахунок компенсації витрат понесених за сплату судового збору підлягає стягненню 582,09 грн. (1632,37 1050,28 = 582,09).

Також, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення 6864,48 грн понесених позивачем витрат за проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи з розрахунку 9806,40 х 70% = 6864,48 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 грудня 2017 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності, виділення в натурі скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

визнати право власності за ОСОБА_1 на 21/50 частки будинку АДРЕСА_1 , та виділити це майно в натурі згідно варіанта № 1, відповідно до висновку № 2918/2919/20-27/1162-1165/22-27 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 19.04.2022, складеного експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (позначено синім кольором), а саме:

В житловому будинку з прибудовами літ. «АА1аа2»: 1-1 кухня-коридор площею 15,8 кв.м.; 1-2 житлова кімната площею 17,4 кв.м.; 1-3 котельня 4,5 кв.м.; 1-5 санвузол 6,2 кв.м.

По господарським будівлям та спорудам: погріб літ. «з»; водопровід за літ. «+» Ѕ част.; хвіртка за літ. «N1» Ѕ част.; ворота за літ. «N2» Ѕ част.; огорожа за літ. «N3» Ѕ част.; вимощення за літ. «І» Ѕ част.

Визнати право власності за ОСОБА_2 на 29/50 частки будинку АДРЕСА_1 , та виділити це майно в натурі згідно варіанта № 1, відповідно до висновку № 2918/2919/20-27/1162-1165/22-27 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 19.04.2022, складеного експертом Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (позначено зеленим кольором), а саме:

в житловому будинку з прибудовами літ. «АА1аа2»: 1-4 коридор 8,7 кв.м.; 1-6 житлова кімната 10,4 кв.м.; 1-7 житлова кімната 15,8 кв.м.; 1-8 житлова кімната 7,8 кв.м.

По господарським будівлям та спорудам: гараж літ. «Г»; оглядова яма літ. «г»; убиральня літ. «И»; водопровід за літ. «+» Ѕ част.; хвіртка за літ. «N1» Ѕ част.; ворота за літ. «N2» Ѕ част.; огорожа за літ. «N3» Ѕ част.; вимощення за літ. «І» Ѕ част.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості майна з врахуванням відступу від ідеальних часток в сумі 31 780,00 грн.

Згідно варіанту №1 до висновку № 2918/2919/20-27/1162-1165/22-27 повторної судової будівельно-технічної експертизи від 19.04.2022 співвласникам необхідно:

-демонтувати дверний блок та замурувати дверний отвір між помешканнями 1-4 та 1-5;

-замурувати дверний отвір між помешканнями 1-2 та 1-4.

ОСОБА_1 :

- облаштувати дверний отвір між помешканнями 1-2 та 1-5.

ОСОБА_2 :

-облаштувати дверний отвір на місці замурованого дверного отвору в помешканні 1-6 для можливості потрапляння до будинку;

-перепланувати помешкання 1-6 перегородкою для утворення кухні- коридору та санвузла.

Дах і покрівлю залишити в спільному користуванні ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 582,09 гривень в рахунок компенсації витрат понесених за сплату судового збору та 6864,48 гривень витрат, пов`язаних з проведення судової експертизи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 06 липня 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.М. Єгорова