Справа № 459/2906/20
Провадження № 2/459/195/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М. В.

з участю секретаря судового засідання Горощук А. О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Пастух М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області, Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діяннями,-

У С Т А Н О В И В:

16.10.2020 позивач звернулася до суду з даним позовом, у якому просила стягнути з Державного бюджету на її користь 35 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої протиправними діяннями (діями та бездіяльність) органів державної влади, а саме Національної поліції та Прокуратури, внаслідок встановленої незаконності прийнятих рішень, систематичної протиправної бездіяльності відносно розслідування згодом об`єднаного кримінального провадження за №00002646 від 23.12.2016 за ознаками ст. 382 та ст. 356 КК України та надмірно тривалого і неефективного досудового розслідування цього кримінального провадження незначної складності, у якому вона визнана потерпілою, внаслідок чого була змушена близько 4-років переносити душевні страждання, чим вважає, що їй спричинена моральна шкода. На обґрунтування позовних вимог послалася на те, що гр. ОСОБА_3 самовільно здійснила власними силами реконструкцію своєї квартири АДРЕСА_1 , виконавши будівельні роботи з влаштування залізобетонної монолітної балконної плити, зовнішньої цегляної стіни по фасаду будинку на балконній плиті, віконного блоку та покриття. Також в обгрунтування позову зазначила, що були виконані роботи з демонтажу частини існуючої зовнішньої стіни будинку в межах віконного прорізу до рівня підлоги без проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 26.01.2016 скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 . Окрім цього позивач зазначила, що ДАБІ звернулася з позовом до Львівського окружного суду про зобов`язання ОСОБА_3 здійснити знесення самовільно збудованих конструкцій. Рішенням Львівського окружного суду від 01.07.2016 року цей позов було задоволено та зобов`язано ОСОБА_3 за власний рахунок здійснити знесення добудови. На виконання вказаного рішення 29.09.2016 було видано виконавчий лист №813/3282/15 та відкрито виконавче провадження № 52698669. 09.12.2016 державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ в процесі виконання вказаного рішення, скеровано подання до Червоноградського РВ ГУНП у Львівській області за ст. 382 КК України. 23.12.2016 за вказаним поданням за фактом невиконання судового рішення внесено відомості до ЄРДР за № 0002646 з правовою кваліфікацією ст. 382 КК України. В подальшому з відповідними заявами про внесення відомостей до ЄРДР у зв`язку з вказаним зверталась і позивач. Ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 21.12.2017 за її скаргою, зобов`язано слідчого залучити її як потерпілу у вказаному кримінальному провадженні. 03.01.2018 слідчим СВ Червоноградського ВП ГУНП винесено постанову про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні 00002646. 22.03.2018 позивачка звернулась із заявою про вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а саме самоправства, оскільки своїми вище вказаними протиправними діями, які полягали у самовільному здійсненні власними силами реконструкції власної квартири АДРЕСА_2 , відповідачка заподіяла їй моральну шкоду. Відомості про кримінальне провадження за ознаками ст. 356 КК України внесено до ЄРДР 27.04.2018 за № 0000728. 07.11.2018 року кримінальне провадження за № 0000728 приєднано до кримінального провадження за № 00002646, і з цього часу це було одне кримінальне провадження № 00002646 від 23.12.2016 за ознаками ст. 382 та ст. 356 КК України. Дане кримінальне провадження розглядається тривалий час. Позивачка зазначає, що вона неодноразово зверталася із скаргами на бездіяльність слідства та прокуратури. На сьогоднішній день кримінальне провадження триває, однак підозри не пред`явлено. Тривале досудове розслідування приносить позивачці негативні емоції та моральні страждання, які привели до психологічного напруження та розчарувань в діях державних органів, через таку триваючу бездіяльність Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області, який є підрозділом Відповідача, та Червоноградської місцевої прокуратури, яка здійснює організацію та процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні, що є органом державної влади. Тому позивач вважає, що внаслідок неналежного виконання своїх обов`язків уповноважені особи відповідачів не вживають заходів до завершення цього кримінального провадження з притягненням винних до відповідальності. Вказані страждання поєднувалися із необхідністю витрачати свій час та зусилля на відновлення своїх прав та захист своїх інтересів. З урахуванням характеру та обсягу страждань (душевних, психічних), яких вона зазнала, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини вказаних осіб та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, позивач визначила розмір завданої їй моральної шкоди в загальній сумі 35 000 грн.

19.10.2020 суддею Червоноградського міського суду Львівської області Рудаковим Д. І. у дані справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.11.2021.

05.11.2020 представником відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області було подано відзив на позовну заяву, в якому доводи відповідача зводяться до заперечення позовних вимог через недоведеність моральної шкоди, яку заподіяно позивачу.

11.11.2020 позивачкою було подано відповідь на відзив відповідача ГУНП у Львівській області, в якому зазначено, що моральна шкода завдана надмірно тривалим досудовим розслідуванням та незаконними рішеннями посадових осіб відповідача. Саме така протиправна поведінка призвела до душевних страждань, а відтак і спричинення моральної шкоди.

19.11.2020 та 14.12.2020 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представників відповідача.

29.12.2020 представником відповідача Львівської обласної прокуратури було подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем не обґрунтовано та не підтверджено доказами якими незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю слідчого і прокурора заподіяно моральну шкоду, не обґрунтовано та не підтверджено доказами заподіяння останньому моральної шкоди, її розміру, а також не обґрунтовано та не підтверджено наявність причинного зв`язку. Тому, вважає даний позов не обґрунтований і в його задоволенні просить відмовити.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 29.12.2020 у справі призначено судово-психіатричну експертизу.

31.12.2020 позивачкою було подано відповідь на відзив відповідача Львівської обласної прокуратури, в якому вона заперечила твердження відповідача, викладені у відзиві та зазначила, що підставою для відшкодування шкоди у цій справі є діяння посадових осіб органу досудового розслідування в частині невиконання своїх службових обов`язків та їх неналежного виконання, зокрема встановлена незаконність прийнятих рішень, систематична протиправна бездіяльність відносно розслідування кримінальної справи, надмірна тривалість і неефективність досудового розслідування кримінальної справи. Аргументи щодо надмірної тривалості досудового розслідування представником відповідача не наведені.

Оскільки позивачкою не була оплачено призначену ухвалою суду від 29.12.2020 судово-психіатрична експертиза, така проведене не була.

У зв`язку із відрядженням судді Рудакова Д. І. згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2021 року визначено головуючою суддю Мельникович М. В.

07.07.2021 суддею була винесена ухвала про прийняття справи до свого провадження та поновлення провадження. Даною ухвалою призначено підготовче судове засідання на 25.08.2021 на 12:00 год.

25.08.2021 представником відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області було подано додаткові пояснення по справі, в яких зазначено, що доводи позивача зводяться до незгоди із прийнятими процесуальними рішеннями слідчого та прокурора. Однак, вважає, що наявність таких рішень не свідчить про протиправність дій останніх та заподіяння моральної шкоди. Зазначає, що позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння йому працівниками ГУНП у Львівскій області моральної шкоди. Тому, в задоволенні позовних вимог просили відмовити.

25.08.2021 підготовче судове засідання відкладено на 20.09.2021 у зв`язку із неявкою сторін, яке в подальшому було відкладено за клопотанням представника позивача та представника відповідача ГУНП у Львівській області до 02.11.2021.

02.11.2021 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду на 02.12.2021.

02.11.2021 та 25.01.2022 судовий розгляд було відкладено за клопотанням представника відповідача ГУНП у Львівській області. Наступне судове засідання призначено на 21.02.2022, у якому було допитано свідка ОСОБА_4 та оголошено перерву до 22.03.2022.

22.03.2022 справа була знята з розгляду у зв`язку із введенням воєнного стану та неможливістю проведення судового засідання. Наступне судове засідання призначено на 04.04.2022.

Позивач та її представник в судовому засіданні, яке відбулося 04.04.2022 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Позивачка додатково пояснила, що квартира АДРЕСА_2 знаходиться під її квартирою, у неї сонячна сторона. Вона була змушена позиватися навіть до інших сусідів, щоб вони знесли їхні балкони. Відповідачка самовільно розібрала дах із бляхи, але поставила сендвіч-панелі. Дана добудова несе загрозу для неї та інших мешканців будинку.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції у Львівській області подав заяву про слухання справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив, з підстав вказаних у відзиві.

Представник відповідача Львівської обласної прокуратури в судовому засіданні позовні вимоги заперечила в повному обсязі, послалася на заперечення вказані у відзиві на позов та додатково пояснила, що прокуратура належним чином виконувала свої обов`язки.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що позивачка судиться із відповідачкою більше 10 років. Позивачка проживає одна, стан її здоров`я дуже погіршився, інколи вона не може самостійно приготувати собі їжу, тому свідок готує їй допомагає. Зазначила, що позивачка несе значні витрати на придбання ліків. Також вона підтвердила, що позивачка несе моральні страждання через вказані обставини. Крім цього вказала, що їй не відомо чи робили працівники поліції якісь огляди квартири позивачки та відповідачки.

Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника Львівської обласної прокуратури, а також пояснення свідка, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 ОСОБА_3 в 2006 році самовільно здійснила реконструкцію власної квартири АДРЕСА_1 власними силами виконавши будівельні роботи з влаштування залізобетонної монолітної балконної плити, зовнішньої цегляної стіни по фасаду будинку на балконній плиті, віконного блоку покриття. Також, виконані роботи по демонтажу частини існуючої зовнішньої стіни будинку в межах віконного прорізу до рівня підлоги без проектної документації та дозволу на виконання будівельних робіт. Крім того, вказаним рішенням зобов`язано ОСОБА_3 здійснити знесення незаконно збудованої залізобетонної монолітної балконної плити, зовнішньої цегляної стіни по фасаду будинку на балконній плиті, віконного блоку та покриття по дерев`яних несучих конструкціях та привести квартиру АДРЕСА_1 та приведення до попереднього стану згідно поверхневого плану квартири АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.16-20).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 22.05.2017 в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди заподіяної самочинною добудовою до квартири АДРЕСА_1 відмовлено (т. 1 а.с.23-24).

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 17.10.2017 скасовано рішення від 22.05.2017 та ухвалено нове, яким задоволено позов частково та стягнено з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1000 грн. відшкодування моральної шкоди (т.1 а.с. 25-26).

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 05.11.2021 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, задоволено частково та стягнено з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 10000 грн. відшкодування моральної шкоди (т.2 а.с. 117-120).

Згідно відповіді УДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 01.03.2017 №К-20/1/02 до Червоноградського міського відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області 30.01.2017 надійшло повідомлення Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області про те, що 23.12.2016 Червоноградським ВП ГУНП у Львівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002646 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України по факту невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду №813/3282/15 від 01.07.2016 (т. 1 а.с. 27-28).

09.03.2017 позивачкою була подана до відділу полії заява про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №000264 (т. 1 а.с. 29). Постановою слідчого від 10.03.2017 ОСОБА_1 було відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні (т.1 а.с. 34).

Такі дії слідчого нею були оскаржені 09.03.2017 до прокуратури (т.1 а.с.30). На дану скаргу була надана відповідь, що на даний час розслідування кримінального провадження триває (т. 1 а.с. 31). 21.03.2017 позивачкою була подана скарга до суду дії щодо відмови в визнанні її потерпілою (т.1 а.с.32), однак ухвалою суду від 23.03.2017 в задоволенні даної скарги було відмовлено (т. 1 а.с.35). 31.05.2017 нею було знову оскаржено дії слідчого до прокуратури (т.1 а.с. 37-38), на що була отримана відповідь, що розслідування кримінального провадження на даний час триває (т.1 а.с. 39). Як вбачається із матеріалів справи, на звернення позивачки булим надані відповіді Червоноградської місцевої прокуратури (т.1 а.с. 42, 43, 45), про те, що розслідування кримінального провадження на даний час триває. Згідно відповідей прокуратури Львівської області (т.1 а.с. 44, 46) скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду. 01.11.2017 вона повторно звернулася до слідчого про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні № 0002646 (т.1 а.с.49), однак постановою слідчого від 02.11.2017 їй знову було відмовлено (т.1 а.с.53). 14.11.2017 постанова про відмову у визнанні її потерпілою була оскаржене до суду (т.1 а.с.50-51). Ухвалою суду від 14.11.2017 у відкритті провадження за даною скаргою було відмовлено (т.1 а.с.54).

Постановою слідчого від 06.11.2017 закрито кримінальне провадження за № 0002646 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України по факту невиконання рішення Львівського окружного адміністративного суду №813/3282/15 від 01.07.2016 (т.1 а.с.60).

Дана постанова була оскаржена до суду (т.1 а.с. 56-59). Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 01.12.2017 скаргу було задоволено, а постанову від 06.11.2017 про закриття провадження було скасовано (т. 1 а.с.61). 11.12.2017 позивачка повторно оскаржувала постанову від 02.11.2017 про відмову у визнанні її потерпілою до суду (т.1 а.с.62-64). Ухвалою Червоноградського міського суду від 21.12.2017 її скаргу було задоволено та скасовано вищевказану постанову від 02.11.2017 та зобов`язано слідчого залучити ОСОБА_1 як потерпілу у кримінальному провадженні № 0002646 (т.1 а.с.65).

Постановою слідчого Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області від 03.01.2018 ОСОБА_1 визнано потерпілою у кримінальному провадженні № 0002646 (т. 1 а.с 68).

22.03.2018 позивачкою було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 передбаченого ст. 356 КК України (т. 1 а.с.80-81). 20.04.2018 ОСОБА_1 була подана скарга до суду на бездіяльність СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення (т. 1 а.с.83-84). Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 23.04.2018 скаргу було задоволено та зобов`язано слідчого внести відомості по кримінальне правопорушення за ст. 356 КК України (т. 1 а.с.85). Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000728 від 27.04.2018 до даного реєстру 27.04.2018 внесено відомості за ознаками ст. 356 КК України (т.1 а.с.86).

Згідно листа слідчої СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Ващишин М. від 20.08.2021 за № 8180/12, 07.11.2018 кримінальне провадження за № 0000728 приєднано до кримінального провадження за № 0002646 та присвоєно один номер кримінального провадження № 0002646 від 23.12.2016 за ознаками ст. 382, 356 КК України (т.2 а.с.8-9). Згідно даного листа, 25.06.2019 винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження, 24.07.2019 Червоноградською місцевою прокуратурою скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 25.06.2019 (т.2 а.с.10).

05.05.2020 слідчим СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002646 у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення ( т.1 а.с.108-109).

Згідно листа слідчої СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Ващишин М. від 20.08.2021 за № 8180/12, 04.08.2020 Червоноградською місцевою прокуратурою скасовано постанову про закриття кримінального провадження від 05.05.2020 (т. 2 а.с.10). Згідно даного листа слідчою вказано, які саме дії проводилися по даному кримінальному провадження, а також вказано, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні на даний час триває (т. 2 а.с.11).

Позивачкою неодноразово подавалася скарга щодо порушення строків розслідування по кримінальному провадженні, зокрема: 11.05.2018 адресована Прем`єр Міністру України, Міністру Юстиції України, Генеральному прокурору України, Голові Національної Поліції України та народному депутату Бондар М.Л. (т. 1 а.с.87); 11.09.2018 адресована Прокурору Львівської області та Голові Львівської ОДА (т.1 а.с.89); 24.10.2018 адресована керівнику Червоноградської місцевої прокуратури (т.1 а.с.92); 24.10.2018 адресована Генеральному Прокурору України, Міністру Юстиції України, Прокурору Львівської області, Голові Львівської ОДА та народному депутату Мусію О.С. (т.1 а.с.93); 22.04.2019 адресована керівнику Червоноградської місцевої прокуратури та начальнику СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області (т. 1 а.с.96); 30.07.2020 адресована Начальнику ГСУ НП України, Начальнику СУ ГУНП у Львівській області, начальнику СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області, народному депутату України Цимбалюку М.М., Голові Львівської ОДА (т.1 а.с.98-100);30.07.2020 адресована Прокурору Львівської області, керівнику Червоноградської місцевої прокуратури (т.1 а.с.101-103).

Як вбачається із матеріалів справи на дані скарги позивачці надавалися відповіді (т.1, а.с.88, 90, 91, 95, 97, 104, 105, 106, 107, 158, 184), згідно з яких по кримінальних провадженнях досудове розслідування триває і про результати розгляду позивачку буде повідомлено.

05.05.2020 слідчим СВ Червоноградського ВП ГУ НП у Львівській області винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0002646 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення ( т.1 а.с.108-109)

Згідно листа слідчої СВ Червоноградського РВП ГУНП у Львівській області Ващишин М. від 20.08.2021 за № 8180/12 на даний час проводиться досудове розслідування вище вказаного кримінального провадження. У відповідності до даного листа слідчою описано які слідчі дії були проведені по кримінальному провадженні з моменту внесення відомостей в ЄРДР по даний час (т.2 а.с.8-11).

Крім того, Червоноградською місцевою прокуратурою неодноразово надавалися вказівки про проведення слідчих (розшукових), процесуальних дій у порядку п.4 ч.2 ст. 36 КПК України, зокрема:

- 25.07.2019 (т. 1 а.с.285-286 кримінального провадження № 0002646);

- 12.02.2020 (т.2 а.с.99-100 кримінального провадження № 0002646);

- 03.08.2020 (т.2 а.с.4 кримінального провадження № 0002646);

- 30.10.2020 (т.2 а.с.125-126 кримінального провадження № 0002646).

У відповідності до технічного висновку ФОП ОСОБА_5 №103 від 04.11.2019 за результатами обстеження квартири АДРЕСА_1 встановлено, що демонтаж прибудованого до квартири АДРЕСА_2 балкону в будинку АДРЕСА_3 без нанесення шкоди приміщенням квартир (тріщин, пошкодження несучих елементів будинку, пошкодження оздоблення) є неможливим (т.2 а.с.144-147 кримінального провадження № 0002646)

Позивачка стверджує, що з часу початку проведення досудового розслідування у неї пригнічений стан, вона переносить негативні емоції та моральні страждання, які призвели до психологічного напруження. У зв`язку із таким станом, вона була змушена звертатися за медичною допомогою. Зокрема, згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_1 , остання знаходилася на амбулаторному лікуванні в Психоневрологічному відділення №32 КНП ЛОР «Львівської обласної клінічної психіатричної лікарні» із діагнозом: «невротичний розлад з астенією» ( т.1 а.с.176).

Відповідно до копії висновку судово-психіатричного експерта №211, крім іншого, для позивачки дії відповідачки щодо невиконання нею постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 р. стали одним із накопичувальних стресових факторів; дії відповідачки викликали у позивачки психологічні страждання та переживання; дії відповідачки щодо невиконання нею постанови Львівського окружного адміністративного суду від 01.07.2016 р. призвели в житті позивачки порушення звичного укладу життя до істотних змін, а саме накопичення пролонгованої дії стресових факторів (невротичного, психологічного та психічного характеру) призвели до негативних результатів погіршення психофізіологічного та психоемоційного стану позивачки, яка певний час жила та продовжує жити в моральних і психологічних стражданнях, що і підтверджує критерії моральної шкоди, яка включає в себе компенсацію за перенесені нею моральні страждання, а також вартість коригувальних заходів, спрямованих на нормалізацію її психічного та психологічного стану. (т. 2 а.с. 121-127).

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА №830575 від 04.12.2018 та пенсійного посвідчення позивачці встановлена ІІ група інвалідності та у зв`язку з чим призначена пенсія (т. 1 а.с.15).

Судом встановлено, що досудове розслідування на даний час триває і як наслідок цього позивачка продовжує страждати внаслідок таких протиправних дій відповідача, тому суд погоджується з аргументами позивачки про заподіяну їй моральну шкоду, виходячи з наступних норм права, які підлягають застосуванню .

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до статті 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Нездійснення особою права на захист не є підставою для припинення цивільного права, що порушене, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (§ 62 рішення ЄСПЛ від 12 липня 2007 року в справі «Stankov v. Bulgaria, заява № 68490/01).

У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зроблений висновок, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Оскільки під час розгляду справи підтверджено факт тривалості досудового розслідування, я також бездіяльності посадових осіб відповідачів, то відповідно до статті 1174 ЦК України позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих такою бездіяльністю та рішеннями посадовими особами вказаних державних органів.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, враховуючи практику ЄСПЛ, принципи розумності, виваженості та справедливості, тривалість кримінального досудового розслідування більше п`яти років, позивачу слід присудити відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000,00 грн.

Прокурором неодноразово скасовувалися прийняті органом досудового розслідування процесуальні рішення у зв`язку з тим, що такі є необґрунтованими, винесені передчасно, а отже, встановлено неправомірність бездіяльності та рішень посадових осіб відповідачів, тому відповідно до статті 1174 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих такою бездіяльністю та рішеннями посадових осіб вказаних державних органів.

Безпідставними є доводи відповідачів про те, що оскарження позивачем прийнятих процесуальних рішень органом досудового розслідування під час кримінального провадження в порядку вимог КПК України є механізмом реалізації його права на контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування в порядку кримінального судочинства та не є безумовним доказом неправомірності процесуальних рішень, дій чи бездіяльності та не є підставою для відшкодування моральної шкоди у розумінні статті 23 ЦК України, оскільки не є порушенням прав особи.

Твердження прокурора, про наявність технічного висновку №103 за результатами обстеження квартири АДРЕСА_1 щодо неможливості демонтажу прибудованого до квартири АДРЕСА_2 балкону в будинку АДРЕСА_3 не свідчить про відсутність заподіяної моральної шкоди позивачці.

Слід зазначити, що у цій справі підставою відшкодування позивачу моральної шкоди є не сам факт скасування прийнятих уповноваженими особами відповідачів процесуальних рішень, а встановлена незаконність цих рішень, систематична протиправна бездіяльність посадових осіб відносно розслідування кримінальної справи та надмірна тривалість досудового розслідування.

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440 цс16.

Статтею 2 ЦК України передбачено, що держава Україна є учасником цивільних відносин, а тому має бути відповідачем у справах про відшкодування шкоди за рахунок держави. Її в таких випадках представляє орган, який здійснює функції держави у цих правовідносинах.

Реалізацію державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів здійснює Казначейство України, яке здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду (Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011).

Механізм виконання рішень про стягнення коштів з державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими державними органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення, визначено Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 .

Згідно з пунктом 3 Порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 6-3014цс16.

Відповідно до пункту 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)).

Психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам (ст. 3, 19 Конституції України) і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Наведений правовий висновок був висловлений Верховним Судом у постанові від 22.01.2020 у справі №560/798/16-а.

Отже, негативні емоції позивача перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з тривалістю досудового розслідування та систематичною бездіяльністю посадових осіб відповідачів, а тому завдали їй моральної шкоди, право на відшкодування якої вона має.

У зв`язку з наведеним безпідставними є доводи відповідачів щодо відсутності доказів погіршення здоров`я або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних страждань.

Оскільки судовими рішеннями слідчих суддів, які набрали законної сили, встановлено неправомірність бездіяльності та рішень посадових осіб відповідачів, то відповідно до статті 1174 ЦК України позивачка має право на відшкодування моральної шкоди, що виразилась у душевних стражданнях, завданих такою бездіяльністю та рішеннями посадовими особами вказаних державних органів.

За таких обставин суд, з`ясувавши усі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, виходячи з принципу співмірності, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості, беручи до уваги тривалість розгляду справи, дійшов висновку, що справедливою сатисфакцією є сплата на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Вимога про відшкодування моральної шкоди у розмірі 35000 грн. є завищеною, належними доказами не підтверджена, а тому в цілому задоволенню не підлягає.

Отже, позов задовольняється частково в межах, зазначених вище.

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачка є інвалідом ІІ групи, то у відповідності до п.9 ч.1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору.

Таким чином, сплату судових витрат, у вигляді судового збору, необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 2, 141, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 1174, 1176 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 ) 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп. відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 11.04.2022.

Суддя: М. В. Мельникович