Справа №443/121/22
Провадження №2/443/360/22
РІШЕННЯ

іменем України

21 квітня 2022 рокуЖидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Жидачівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, у якому просить: встановити факт його постійного проживання разом із ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельну ділянку площею 1,1646 га, кадастровий номер :04:000:0181; земельну ділянку площею 0,1085 га, кадастровий номер :02:000:0461; земельну ділянку площею 0,2305 га, кадастровий номер :04:000:0406; земельну ділянку площею 0,1802 га, кадастровий номер :02:000:0788 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бережницької сільської ради.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бережницької сільської ради, загальною площею 1,6838 га, що належали померлому, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №051571 від 28.10.2004 року. Батько позивача - ОСОБА_3 за життя 09.10.2013 року склав заповіт, за яким належну йому земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №051571 від 28.10.2004 року,заповів позивачу - ОСОБА_1 . Згідно довідки Жидачівської міської ради №181 від 28.09.2021 року, ОСОБА_3 дійсно був зареєстрований та проживав за адресою в АДРЕСА_1 . Відповідно до довідки Жидачівської міської ради від 03.11.2021 року №358, ОСОБА_1 дійсно займався похороном свого батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ним без реєстрації за адресою в АДРЕСА_1 , вів спільне господарство до дня його смерті.

28.09.2021 року позивач звернувся до Жидачівської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька - ОСОБА_3 , однак завідувачем Жидачівської державної нотаріальної контори постановою №351/02-31 від 28.09.2021 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, у зв`язку із пропуском строку звернення із заявою про прийняття спадщини.

У зв`язку з цим, позивач звернувся до Жидачівського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту прийняття спадщини. Однак, ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 25.10.2021 року у цивільній справі №443/1673/21 заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Жидачівська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини - залишено без розгляду. Ухвала суду мотивована тим, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в окремому провадженні, а мають розглядатися в порядку позовного провадження, оскільки встановлення факту може вплинути на спадкові права ОСОБА_2 , яка згідно з поданою заявою та доданими документами була дружиною спадкодавця - ОСОБА_3 .

Відтак, для визнання права на спадкове майно йому потрібно у судовому порядку встановити факт його постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини як передумова для визнання права власності на майно.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.01.2022 року позовну заяву залишено без руху.

02.02.2022 року позивачем подано заяву на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Ухвалою від 03.02.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 25.03.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, з мотивів, викладених у такому, просив позов задоволити. Крім того позивач повідомив, що у нього наявний оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №051571 від 28.10.2004 року.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, подала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити, а також просить розгляд справи проводити без її участі.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника, проти задоволення позовних вимог не заперечуює.

Заслухавши вступне слово позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , виданим Жидачівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) від 19.03.2021 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої входили: земельна ділянка площею 1,1646 га, кадастровий номер :04:000:0181; земельна ділянка площею 0,1085 га, кадастровий номер :02:000:0461; земельна ділянка площею 0,2305 га, кадастровий номер :04:000:0406; земельна ділянка площею 0,1802 га, кадастровий номер :02:000:0788 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,6838 га, які належали померлому на праві приватної власності, що підтверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №051571 від 28.10.2004 рокута витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки №НВ-021, №НВ-021, №НВ-021 та №НВ-021 від 16.11.2021 року (а.с.14, 19-29).

За життя ОСОБА_3 , 09.10.2013 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Бережницької сільської ради Жидачівського району Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 228, згідно якого останній заповів належну йому земельну ділянку на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія ЛВ №051571, розташовану на території Бережницької сільської ради заповів - ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Заболотівці і його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно довідки Жидачівської міської ради Львівської області №181 від 28.09.2021 року, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , дійсно був зареєстрований та проживав за адресою АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до довідки Жидачівської міської ради Львівської області №358 від 03.11.2021 року, ОСОБА_1 дійсно займався похороном свого батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживав разом з ним без реєстрації в АДРЕСА_1 . Вів спільне господарство до дня його смерті (а.с.10).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, постановою завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори №351/02-31 від 28.09.2021 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті його батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви (а.с.13).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст. ст.1216-1218ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що заявник позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті.

Відповідно до ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги той факт, що позивач позбавлений можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, враховуючи те, що відповідач підтримала позов, тобто фактично визнає позовні вимоги та доводи позовної заяви, в тому числі і факт постійного проживання ОСОБА_1 із своїм батьком на момент відкриття спадщини, суд приходить до переконання, що матеріалами справи, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживав разом із спадкодавцем (його батьком) - ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про визнання права власності на земельні ділянки, то така задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Крім того, Верховним Судом у постанові від 05.06.2019р. по справі №554/3192/16-ц висловлена правова позиція про те, що при вирішенні справ про спадкування слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідності до глави 13 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом МЮ України 22.02.2012р. №296/5, про відмову особі у вчиненні нотаріальних дій нотаріус виносить вмотивовану постанову, в якій зокрема, зазначається причина такої відмови з посиланням на чинне законодавство та порядок і строки оскарження відмови.

Як уже зазначалось вище постановою завідувача Жидачівської державної нотаріальної контори №351/02-31 від 28.09.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті його батька - ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що він пропустив піврічний термін передбачений цивільним законодавством на подання заяви.

При цьому в судовому засіданні встановлено, що у позивача наявний оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно - Державний акту на право приватної власності на землю серія ЛВ №051571 від 28.10.2004 року. Одночасно позивачем не наведено жодних доводів та не надано належних та допустимих доказів існування будь-яких інших перешкод в оформленні спадкових прав (отриманні свідоцтва про право на спадщину) в нотаріальному порядку, окрім як пропущеного терміну на подання заяви про прийняття спадщини.

Таким чином враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність позовної вимоги щодо визнання права власності на земельні ділянки, оскільки у позивача наявний оригінал правовстановлюючого документу на земельні ділянки, що не позбавляє останнього можливості оформлення права власності на такі в порядку спадкування у позасудовому порядку, а тому в задоволенні такої слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 315, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останнього, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26 квітня 2022 року.

Головуючий суддя С.І Сливка