КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/8866/2022 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

16 листопада 2022 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Писаної Т.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», третя особа без самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Імпульс-Газ», про відшкодування майнової та моральної шкоди,

УСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 21 лютого 2021 року в дворі житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , де позивач залишив припаркованим належний йому на праві власності автомобіль марки «Hyundai Trajet», д.н.з. НОМЕР_1 , відбулося падіння брил льоду та снігу з даху, що призвело до механічних пошкоджень автомобіля останнього.

Організацією, яка здійснює обслуговування будинків АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 є КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Позивач викликав патрульну поліцію для фіксації зазначеної події.

Для оцінки пошкоджень автомобіля ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Богдан Авто», працівник якого оглянув автомобіль та надав рахунок від 01 березня 2021 року № НОМЕР_2 , згідно з яким вартість робіт та матеріалів, які необхідно використати для ремонту автомобілю «Hyundai Trajet», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 35 701,68 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив стягнути з КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» на свою користь завдану останньому майнову шкоду в розмірі 35701,68 грн. та моральну шкоду в розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 рокупозов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на необґрунтованість та незаконність оскаржуваного рішення, просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що саме відповідач, як балансоутримувач будинку має своїм обов`язком здійснювати очищення дахів від бурульок і саме відповідач мав би довести відсутність своєї вини.

В апеляційній скарзі звернуто увагу на те, що посилання суду першої інстанції на судові рішення є необґрунтованими та не заслуговують на увагу через іншу природу правовідносин, різний предмет спору та підстави позовів.

20 жовтня 2022 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив від представника КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» - Джумурата В.М., в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Зокрема, у відзиві зазначено, що в апеляційній скарзі, як і в позовній заяві, відсутні обґрунтування щодо наявності вини КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та спростування вини ТОВ «Імпульс-Газ», яке в свою чергу, повинно було своєчасно вживати заходи щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлових будинків та їх інженерним обладнанням, а також відшкодовувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю мешканців будинків у випадку надання неякісних послуг, розмірі й порядку згідно з чинним законодавством України.

Крім того, у відзиві вказано, що Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені наказом Держжитлокомунгоспу України № 76 від 17 травня 2005 року, примірний перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень будинків, споруд, затверджений наказом Держжитлокомунгоспу України № 150 від 10 серпня 2004 року, перелік послуг, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2011 року від №869 «Про затвердження Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» не передбачають обов`язку балансоутримувача будівлі забезпечувати схоронність припаркованих де-інде автомобілів.

У відзиві звернуто увагу на висновки судів різних інстанцій, зокрема у справах: № 761/24798/16-ц, №761/46147/16-ц, №761/36720/17, №761/42500/17, №761/25195/18, №761/33607/18, №761/1328/18, №761/46293/18, №761/33808/19, №761/13494/19.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано позов до неналежного відповідача, яким повинен бути не балансоутримувач будинку, а саме виконавець послуг - ТОВ «Імпульс-Газ», який є учасником справи в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 21 лютого 2021 року в дворі житлових будинків за адресою: АДРЕСА_1 та № 4 ОСОБА_1 припаркував належний йому на праві власності автомобіль марки «Hyundai Trajet», д.н.з. НОМЕР_1 .

Згідно талону-повідомлення єдиного обліку №11092 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію 22 лютого2021 року зареєстровано та зафіксовано факт пошкодження автомобіля марки «Hyundai Trajet», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 14).

Із відповіді Національної поліції України Головного управління Національної поліції у місті Києві Шевченківського управління поліції, на звернення ОСОБА_1 , вбачається, що 22 лютого2021 року за адресою: АДРЕСА_1, було пошкоджено автомобіль марки «Hyundai Trajet», д.н.з. НОМЕР_1 , а саме: пошкодження капоту та лівого переднього крила у вигляді вм`ятин внаслідок падіння криги з даху будинку (а.с. 15).

Згідно рахунку від 01 березня 2021 року №НК2428 виданого ТОВ «Богдан Авто», вартість робіт та матеріалів, які необхідно використати для ремонту автомобілю «Hyundai Trajet», д.н.з. НОМЕР_1 , складає 35701,68 грн. (а.с.17).

Із відповіді КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» від 08 квітня 2021 року №С-324 вбачається, що подія, яка мала місце 22 лютого 2021 року, сталася не з вини останніх, а та обставина що будинки №№ 2, АДРЕСА_2 перебувають в господарському віданні КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва», не дає підстав вважати, що дане підприємство є винуватцем завданої шкоди та повинно нести обов`язок по відшкодуванню понесених ОСОБА_1 збитків (а.с.19-20).

Згідно договору № 336 від 27 жовтня 2020 року укладеного між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та ТОВ «Імпульс-Газ», предметом договору є надання у 2021 році послуг з комплексного прибирання і обслуговування місць загального користування, сходових клітин, комплексне технічне обслуговування внутрішньобудинкових інженерних та комунікаційних мереж, з метою забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів і правил.

Відповідно до п.4.2.2 договору №336 та Технічного завдання (Додаток №2) ТОВ «Імпульс-Газ» здійснюється комплексне прибирання і обслуговування місць загального користування, комплексне технічне обслуговування внутрішньо будинкових інженерних та комунікаційних мереж тощо згідно з вимогами чинного законодавства та у межах структури тарифу, встановленого для кожного конкретного будинку.

З Додатку № 1 до Договору № 336 від 27 жовтня 2020 року вбачається, що до переліку переданих замовником виконавцю на комплексне обслуговування житлових будинків увійшов будинок АДРЕСА_1 .

Пунктом 4.2.3. договору №336 визначено обов`язок ТОВ «Імпульс-Газ» - своєчасно вживати заходів щодо уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлових будинків та їх інженерним обладнанням; пунктом 4.2.4. договору 336 - відшкодувати збитки, завдані майну, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю мешканців будинків у випадку надання неякісних послуг, розмірі й порядку згідно з чинним законодавством України.

Таким чином, судом встановлено, що станом на 21.02.2021 року, коли був пошкоджений автомобіль позивача у зв`язку із падінням брил льоду та снігу з даху будинку АДРЕСА_1 , обов`язок з надання послуг з комплексного обслуговування будинку та прибудинкової території покладено на ТОВ «Імпульс-Газ».

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», чинного на момент передачі житлового фонду до підприємства, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - це власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України від 17 травня 2005 року №76 встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

Виконавець послуг - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору.

Відповідно до статті 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов`язаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичними особами на управління майном, забезпечувати умови для своєчасного проведення капітального та поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил, забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди та її розміру; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Важливим елементом доказування наявності шкоди є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою потерпілою сторони. Необхідно довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а шкода, яка завдана особі, - наслідком такої протиправної поведінки.

При цьому, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди. Разом з тим потерпілий має довести належними доказами факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також факт того, що відповідач є заподіювачем шкоди.

Виходячи з визначених цивільним процесуальним законодавством принципів змагальності й диспозитивності цивільного судочинства, саме на відповідача покладений обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилався на укладений 27.10.2020 року між КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» та ТОВ «Імпульс-Газ» Договір № 336 про надання послуг з комплексного обслуговування будинків, споруд, об`єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Центральна» Шевченківського району м. Києва.

Згідно з п. 2 Додатку № 2 «Технічне завдання» до вказаного Договору, виконавець надає послуги з прибирання сходових клітин та місць загального користування, сміттєпроводів, сміттєприймальних камер, утримання їх в належному санітарному стані, огляд та перевірка санітарного стану підвалів, технічних поверхів, покрівель (у тому числі на предмет утворення снігових на крижень і буруль), інформування співвласників про необхідність вжиття ними заходів щодо усунення потенційних небезпечних ситуацій, а також про потребу дотримання санітарних норм в багатоповерхових житлових будинках.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Вказаною нормою встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, згідно з якою особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини, а саме у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин.

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, позивачем на підтвердження своїх вимог не надано суду належних та допустимих доказів щодо протиправних дій саме відповідача, внаслідок яких була спричинена шкода та наявності причинного зв`язку між неправомірними діями та шкодою.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що належним відповідачем у даній справі має бути ТОВ «Імпульс-Газ», як особа, яка не забезпечила належне виконання обов`язків, покладених на них відповідно до умов Договору № 336 від 27.10.2020 року, зокрема прибирання сніжного насту та буруль з покрівлі будинку АДРЕСА_1 , падіння яких мало наслідком пошкодження автомобіля позивача.

Оскільки позивачем не пред`явлено позовних вимог до ТОВ «Імпульс-Газ», які залучені у справі в якості третьої особи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог до КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва».

Належних та допустимих доказів на спростування правильних висновків суду першої інстанції апелянтом не надано.

Доводи апеляційної скарги фактично співпадають з позовними вимогами, по яким суд першої інстанції зробив висновки, з якими погоджується і колегія суддів. За таких обставин вони не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи вищевикладене.

Судом першої інстанції в повному обсязі досліджені обставини, матеріали справи та надані відповідні висновки з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з якими погоджується і колегія суддів.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367-368, 371, 374-375, 381-384, 389-390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 31 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 16 листопада 2022 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана