Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.04.2022 Справа №607/2113/22

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді - Позняка В.М.,

за участю секретаря с/з - Свергун Т.В., позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати із відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дня пред`явлення позову та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дочкою 23 річного віку. Позов мотивовано тим, що спільна дочка досягла повноліття, однак, продовжує навчання у Західноукраїнському національному університеті за спеціальністю «Менеджмент», а тому потребує допомоги. Крім того, просить врахувати що дочка навчається на денній формі навчання, тому не має змоги працювати та отримувати дохід. При цьому відповідач працює та отримує заробітну плату, є здоровою особою, а тому має можливість допомагати.

Відповідно до відзиву на позов, відповідач ОСОБА_2 у задоволенні позову просить відмовити, посилаючись на те, що на даний час він сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , в розмірі ј частини від заробітку (доходу), щомісяця. Крім того, дочка ОСОБА_3 навчається на державній формі навчання та отримує стипендію. Зазначає, що під час розлучення ним було придбано квартиру, за адресою: АДРЕСА_1 , для забезпечення належного рівня розвитку та життя дітей, що на його думку свідчить про те, що доводи позивача про скрутне матеріальне становище дітей не відповідають дійсності. На даний час він перебуває у зареєстрованому шлюбі та забезпечує себе та дружину. Власного житла у нього немає і проживають вони з дружиною у квартирі батьків, яких він також утримує.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадженні із викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, з підстав викладених у ньому. Просить врахувати, що дитина має проблеми зі здоров`ям та часто хворіє, у зв`язку з чим нещодавно була у реанімації. При цьому відповідач працює та отримує заробітну плату, є здоровим, має у власності автомобіль та земельну ділянку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні стосовно задоволення позову заперечив з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву. Пояснив, що він офіційно працює, на даний час живе в батьків, при цьому сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_4 .

Третя особа - ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи.

Розглянувши справу, судом досліджено такі докази та встановлено наступні обставини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31 серпня 2003 року. В цьому шлюбі у сторін народилась дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 13 лютого 2004 року, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області, про що зроблено актовий запис за №250, та син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 30 червня 2009 року).

Шлюб між сторонами розірвано 26 жовтня 2017 року, про що свідчить копія рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області (справа № 607/11408/17).

На підставі судового наказу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/12967/17 від 13 лютого 2018 року, з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 здійснювалось стягнення аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 (однієї третини) частини заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2017 року, до досягнення старшою дитиною повноліття.

Також, як вбачається з копії запиту старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у м. Тернополі Південно-Західного управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) №11780 від 11 лютого 2022 року, державний виконавець просить: 1) припинити нарахування та стягнення аліментів на дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини заробітку (доходу) платника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається з довідки №1157 від 18 листопада 2021 року, виданої відокремленим структурним підрозділом «Фаховий коледж економіки, права та інформаційних технологій Західноукраїнського національного університету», ОСОБА_3 навчається на 3 (третьому) курсі денної форми навчання, за спеціальністю 073 «Менеджмент» Західноукраїнського національного університету. Умови навчання держзамовлення, строк навчання з 01 вересня 2019 року по 28 лютого 2023 року.

Відповідно до довідки №1-606 від 24 листопада 2021 року, виданої ДП «Авторитет плюс», позивач ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_4 .

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Вимогами статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з вимогами частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно з вимогами частини першої статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статі 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що дочка сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 досягла повноліття, при цьому продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим не може працювати та утримувати себе, а тому потребує матеріальної допомоги.

При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який працює, має стабільний заробіток, сплачує аліменти на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судом не встановлено наявність на утриманні відповідача інших утриманців, крім сина ОСОБА_4 . Також, суд враховує матеріальне становище позивача, яка працює, а також стан здоров`я та матеріальне становище дочки ОСОБА_3 .

При цьому, суд не бере до уваги посилання відповідача на ту обставину, що він утримує двох непрацездатних батьків, з якими проживає, оскільки жодних доказів підтверджуючих зазначені обставини, відповідач суду не надав.

Крім того, посилання відповідача на те, що дочка навчається на державній формі навчання та отримує стипендію, як на підставу для відмови у задоволенні позову, суд також оцінює критично, оскільки отримання стипендії дочкою, яка навчається, не позбавляє батька обов`язку утримувати повнолітню дитину, при умові, що він має таку можливість. Відповідачем не доведено, що розмір стипендії є достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки, а також є достатнім для забезпечення достатніх умов життя та навчання, з урахуванням потреб повнолітньої дочки.

Відповідачем не надано доказів того, що він не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки у зв`язку з продовженням навчання, зважаючи на те, що він працює та відомості про незадовільний стан його здоров`я відсутні.

Тому, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці. Розмір аліментів, які підлягають стягненню слід визначити 1/8 частки його заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі позовної заяви і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.

Такий розмір аліментів буде достатнім для навчання та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дочки, зважаючи також на встановлений законом прожитковий мінімум для працездатних осіб, та разом із аліментами які стягуються на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , буде приблизно становити 1/3 частку від доходів відповідача.

При цьому, позивач не надала доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, зважаючи на його заробіток, матеріальне становище та інші встановлені судом обставини справи.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі статті 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 268, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 180, 183, 198-201 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково. Стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів щомісяця, починаючи стягувати з 04.02.2022 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19 квітня 2022 року.

Головуючий суддяВ. М. Позняк