Дата документу 07.06.2022 Справа № 2-1774/09
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 2-1774/09 Головуючий у 1 інстанції: Герасименко С.Г.
№ 22-ц/807/236/22 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Кухаря С.В.

Онищенко Е.А.

Секретар Ільїна Г.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ

В березні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з 15 червня 2000 року вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС Ленінського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 315. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .07 листопада 2008 року за рішенням суду шлюб було розірвано. Угоди про поділ майна при розірвання шлюбу вони не досягли. На момент реєстрації шлюбу відповідач мав у власному володінню земельну ділянку площею 0,0436 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23.10.1995 р., на землю № 836, розташованою на території Люцернянської сільської Ради садівницького товариства «Дзежинець», ділянку № НОМЕР_1 .

На той момент на тій земельній ділянці розташувався недобудований будинок не придатний для проживання. За період спільного проживання вони добудували будинок та другий поверх, крім того побудували басейн, печи, паркан.також за період спільного шлюбу вони придбали: в 2007 році земельну ділянку площею 0,0837 гп,на території Лукашевської сільської Ради, ОСК «Садівниче товариство «Світанок-СБ» Запорізького району; в 2002 році 3-кімнатну квартиру яка розташована за адресою, АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Сенченко В.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 1958 відповідачу належить 1/3 частина цієї квартири.

Посилаючись на вищезазначене просив суд, визнати за нею право власності на: земельну ділянку площею 0,0436 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23.10.1995 р., виданого на підставі рішення Люцернянської сільської Ради, народних депутатів від 02.08.1995 р. серія ЗП 04-5014351 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № 836, розташованою на території Люцернянської сільської Ради садівницького товариства «Дзержинець», ділянку № НОМЕР_1 ; на садовий будинок АДРЕСА_2 підставі довідки садівничого товариства «Дзержинець» від 21.07.1995 р.; на земельну ділянку площею 0,0837 га, на території Лукашевської сільської ради, ОСК «Садівниче товариство «Світанок-СБ» Запорізького району, ділянка № НОМЕР_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на земля від 11.04.2008 р. серія ЯЕ № 265170 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12, визнати право власності на 1/2 частину 3-кімнатної квартири, загальною площею 76,15 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за нею, а також 1/2 частину 3-кімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 .

Рішенням Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2009 року позов задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0436 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23.10.1995 р., на землю № 836, розташованої на території Люцернянської сільської Ради садівницького товариства «Дзежинець», ділянку № НОМЕР_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на садовий будинок АДРЕСА_2 » на підставі довідки садівничого товариства «Дзержинець» від 21.07.1995 р.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0837 га, на території Лукашевської сільської ради, ОСК «Садівниче товариство «Світанок-СБ» Запорізького району, ділянка № НОМЕР_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 11.04.2008 р. серія ЯЕ № 265170 і зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове, яким визнати за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку площею 0,0837 га, на території Лукашевської сільської ради, ОСК «Садівниче товариство «Світанок-СБ» Запорізького району, ділянка № НОМЕР_2 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 11.04.2008 р. серія ЯЕ № 265170 і зареєстровану в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12, в іншій частині позову відмовити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає таким вимогам.

Законність та обґрунтованість рішення суду становлять юридичний стандарт і є загальновизнаними, вони закріплені у низці міжнародних документів.

У Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (КРЄС) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень від 18 грудня 2008 року, зазначено що якість судового рішення залежить здебільшого від якості його обґрунтування, при цьому виклад підстав ухвалення рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, а насамперед є гарантією проти свавілля, оскільки, по-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення та забезпечують його правомірність; по-друге, дає можливість суспільству зрозуміти, як функціонує судова система. Підстави схвалення рішення мають бути узгодженими, чіткими, недвозначними й несуперечливими та мають давати можливість читачеві простежити логіку міркувань, які привели суддю до ухваленого ним рішення. До того ж обґрунтування має засвідчувати дотримання суддею принципів, проголошених Європейським судом з прав людини (а саме, додержання прав сторони захисту та права на справедливий суд).

За змістом ст. 265 ЦПК України, в рішенні суду має бути мотивувальна частина із зазначенням: встановлених судом обставин і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти; чи були порушені, не визнані або оскаржені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким; назви, статті, їхні частини, абзац, пункт, підпункт закону, на підставі якого вирішено справу, а також процесуального закону, яким суд керувався.

Суть мотивувальної частини полягає у викладі міркувань суду, які привели його до висновку, втіленому у тексті рішення. У

Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України», наведення у судовому рішенні законодавчих положень без фактичного зіставлення їхнього змісту з обставинами конкретної справи не продемонстрували зв`язку між законом та фактами та не розкрили логіки мислення судді (суду) згідно з вимогами до змісту мотивувальної частини.

Як було встановлено судом першої інстанції, сторони з 15 червня 2000 року перебували у шлюбі, що підтверджено свідоцтвом про одруження. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .. 07 листопада 2008 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується рішенням суду.

Суд першої інстанції зазначив, що на момент реєстрації шлюбу відповідач мав у власному володінню земельну ділянку площею 0,0436 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 23.10.1995 р., на землю № 836, розташовану на території Люцернянської сільської Ради садівницького товариства «Дзержинець», ділянку № НОМЕР_1 . На той момент на тій земельній ділянці розташувався недобудований будинок не придатний для проживання. За період спільного проживання вони добудували будинок та другий поверх, крім того побудували басейн, паркан. тощо за період спільного шлюбу вони придбали: в 2007 році земельну ділянку площею 0,0837 гп,на території Лукашевської сільської Ради, ОСК «Садівниче товариство «Світанок-СБ» Запорізького району; в 2002 році 3-кімнатну квартиру яка розташована за адресою, АДРЕСА_1 .

Незважаючи на те, що позов було заявлено про поділ спільного майна, суд першої інстанції все зазначене майно передав на праві власності позивачці.

При цьому суд не врахував, що квартира належала в рівних частках трьом власникам, в тому числі крім сторін і їх дитині ( кожному по 1/3 частці).

З невідомих та незазначених у судовому рішенні підстав, суд визнав право власності на зазначену квартиру за позивачкою та її донькою ОСОБА_5 в рівних частках, виключивши з власників відповідача.

До того ж ані ОСОБА_5 , ані відповідний її представник не були залучені до участі в справі. Враховуючи неповнолітній вік доньки на час ухвалення судового рішення, суд мав залучити до участі в справі орган опіки та піклування з огляду на те, що інтереси батьків та дитини в даному випадку не співпадали.

Разом з тим позовних вимог про визнання за дитиною права власності взагалі не заявлялося.

Визнаючи за позивачкою право власності на майно, яке належало відповідачеві до шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 62 СК України , у разі, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Воно уразі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Проте суд не зазначив жодних доказів на підтвердження факту збільшення вартості майна, в тому числі земельної ділянки, взагалі позбавив відповідача права власності на будь-яке майно, що входило до розподілу.

За ст. 4 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зі змісту позову, так і судового рішення взагалі не вбачається що між сторонами існував будь-який спір, а відтак мета звернення до суду, в тому числі можливе намагання сторін переоформити право власності в обхід встановленого законом порядку - судом першої інстанції не перевірялася.

Заперечуючи проти апеляційної скарги позивач зазначає, що суд поділив майно за відсутності заперечень проти позову з боку відповідача.

Такі посилання не узгоджуються положеннями закону щодо законності та обґрунтованості судового рішення.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За ст. 89 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, не може бути підставою для повного задоволення вимог позивача лише відсутність заперечень проти позову з боку відповідача.

До того ж за положеннями ст. 206 ЦПК навіть у разі визнання позову відповідачем, суд ухвалює рішення про задоволення позову лише за наявності для того законних підстав.

За таких обставин оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

Так, позивачем на доведено вкладення грошових або інших внесків у поліпшення майна, яке належало відповідачеві до шлюбу, а відтак в цій частині позов не може бути задоволений.

Також не підлягає задоволенню позов в частині визнання прав власності за позивачем особисто, або за нею та її дочкою в рівних частках на квартиру, яка вже належала на час розгляду справи сторонам та їх дитині на праві спільної часткової власності.

В частині визнання за позивачем права власності на земельну ділянку . надбану сторонами в період шлюбу, судова колегія вважає можливим задовольнити позов, позаяк при апеляційному розгляді відповідач не заперечує проти позову у цій частині, зазначена земельна ділянка придбана у шлюбі, а за поясненнями відповідача ( апелянта) він не заперечує проти того що ця земельна ділянка належатиме позивачеві.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 05 березня 2009 року по цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення .

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на земельну ділянку площею 0.837 га. на території Лукашевської сільської ради , ОСК «Садівниче товариство «Світанок-СБ», Запорізького району, ділянка № НОМЕР_2 (державний акт на право приватної власності на землю від 11.04.2008 року, серія ЯЕ № 265170, зареєстровану в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 12).

Іншу частину позовних вимог залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 червня 2022 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

Е.А. Онищенко