ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 серпня 2022 року м. Чернівці

справа № 727/2349/22

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Владичан А. І.

суддів: Перепелюк І.Б., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Венерська Ганна Іванівна, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2022 року (головуючий у 1-й інстанції Одовічен Я.В.),-

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Доводи позовної заяви обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, у якому у них народився син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08.2018 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на утримання їх сина аліменти у розмірі 3/10 частин від всіх видів доходу щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

ІНФОРМАЦІЯ_2 їх сину виповнилось 18 років, він і надалі проживає разом із матір`ю та перебуває на її утриманні.

Посилається на те, що їх повнолітній син навчається в Чернівецькому національному університеті ім. Ю. Федьковича і є студентом першого курсу юридичного факультету денної форми навчання, на платній основі. Нею самостійно було сплачено вартість першого курсу навчання в загальному розмірі 32500 гривень, що підтверджує квитанціями.

_____________________________________________________________________________________

Провадження 22ц/822/574/22

Зазначала, що за 2021 рік отримала дохід у розмірі 141600 гривень, витративши 1/4 частину свого доходу на оплату навчання сина.

Окрім того, вона витрачає значні кошти на матеріальне утримання сина: на купівлю одягу, підручників, харчування, також у сина наявні проблеми зі здоров`ям, що підтверджується посвідченням про одержання державної соціальної допомоги.

Вона самостійно не в змозі утримувати їх спільного сина, який не має самостійного заробітку та не отримує стипендії.

Батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча працює та отримує середній заробіток за місцем свого працевлаштування у розмірі 8912 грн. 84 коп., а також є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення,

інших утриманців у нього не має.

Просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , у розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до закінчення навчання, але не більше ніж до 03 квітня 2027 року. вирішити питання розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2022 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання повнолітнього сина: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на період навчання, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох річного віку, починаючи стягнення з 05 квітня 2022 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнути з ОСОБА_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Венерська Ганна Іванівна, подала апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Визначений судом першої інстанції розмір аліментів не відповідає інтересам повнолітньої дитини та є недостатнім для його утримання.

Доводи скарги мотивує тим, що судом першої інстанції безпідставно враховано наявність у відповідача непрацездатних батьків, оскільки це не може впливати на здатність сплачувати аліменти та на їх розмір. Факт навчання за державним замовленням не позбавляє повнолітню дитину права на отримання аліментів, адже не виключає потреби у матеріальній допомозі у зв`язку із навчанням, розмір отримуваної сином стипендії є незначним та не покриває і малої частини витрат на її утримання.

При розгляді справи в суді першої інстанції належним чином не було встановлено жодної обставини, яка б була підставою для стягнення аліментів в меншому розмірі, ніж заявлено в позові.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти лише в розмірі 1/6 частини його доходу, що становитиме понад 4500 гривень, оскільки судом не враховано, що в поданих довідках про доходи відповідача відсутні суми доходів після утримання податків та усіх обов`язкових зборів, таким чином 1/6 частини становитиме 3966,86 грн., а не понад 4500 гривень, як вказано судом. Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав належної оцінки, а тому помилково дійшов до висновку про стягуваний розмір аліментів.

Крім того, розмір грошових коштів, які отримує відповідач, як військовослужбовець, не обмежується сумами, що містяться в наданих ним довідках, оскільки на період дії воєнного стану отримує додатково винагороду в розмірі 30000 гривень щомісячно. Стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/3 частини його доходу негативно не вплине на його матеріальне становище, оскільки він не одружений, інших дітей в нього наразі немає, що не було враховано судом.

Зазначала, що суд першої інстанції належним чином не з`ясував обставини справи та не надав їм правильної оцінки, а також не застосував відповідних положень матеріального права, судове рішення повинно бути скасоване та ухвалене нове судове рішення про повне задоволення позовних вимог.

Просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16.05.2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Здійснити новий розподіл судових витрат понесених у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь 10400 гривень витрат понесених на професійну правничу допомогу. Вирішити питання розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із переглядом судового рішення в апеляційній інстанції.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якого діє адвокат Мандзюк Віктор Борисович, вважає апеляційну скаргу не обґрунтованою, а рішення суду першої інстанції законним та прийнятим з урахуванням усіх обставин справи.

Посилається на те, що судом першої інстанції враховано, що позивач працює, щомісячно одержує заробітну плату та в рівній мірі з відповідачем зобов`язана надавати допомогу на утримання повнолітнього сина.

Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню, суд врахував стан здоров`я повнолітнього сина, який не має змоги працювати та потребує постійного лікування, обставини визначені у ст.182 СК України, зокрема, наявність у відповідача батьків пенсійного віку, однак звернув увагу на те, що останні мають самостійне джерело доходу та одержують пенсію, наявність значних доходів позивача та те, що обов`язок по утриманню сина є рівною мірою як для батька так і для матері, тому якщо навіть прийняти до уваги суму, яка визначена апелянтом у розмірі 3996,86 гривень то на утримання дитини загалом має виділятися близько восьми тисяч гривень, що є більш ніж достатня для утримання дитини, яка продовжує навчатися.

Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів відповідатиме інтересам повнолітнього сина, забезпеченню його рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, тобто ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Зазначеним нормам рішення суду першої інстанції відповідає в повному обсязі.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, я батько, зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, оскільки останній потребує матеріальної допомоги у зв`язку із навчанням, а отже існують правові підстави для стягнення аліментів. Визначаючи розмір аліментів, що підлягає стягненню судом враховано обставини визначені статтею 182 СК України, та зазначив про обов`язок по утриманню сина є рівною мірою як для батька так і для матері, та прийшов до висновку, що відповідач фактично спроможний надавати допомогу на повнолітнього сина у розмірі 1/6 частки його доходу щомісячно.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду, вважає їх правильними та обґрунтованими.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08.2017 року було розірвано (а.с.7-8).

Від шлюбу у сторін є син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Його батьками, відповідно до свідоцтва про народження зазначено: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_1 (а.с.6).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виповнилось 18 років, на даний час він є повнолітнім та навчається на денній формі навчання на юридичному факультеті Чернівецького національного університету імені Юрія Федьковича (а.с.17).

Вартість навчання за один рік становила 32500 гривень (а.с.19-22).

Як вбачається із довідки №321, виданої Чернівецьким національним університетом ім. Ю. Федьковича 27.04.2022 року, ОСОБА_3 наказом №308 від 09.03.2022 року, переведений на навчання за державним замовленням.

Згідно довідки про доходи від 11.05.2022 року №193 видно, що ОСОБА_3 з квітня 2022 року одержує стипендію в розмірі 1180 гривень.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 має проблеми зі здоров`ям, у зв`язку з чим останній отримав статус дитини з інвалідністю (а.с.24).

Зокрема, у нього проблеми з зором (короткозорість), у зв`язку з чим йому необхідне постійне обстеження та придбання окулярів. Також у дитини наявний кіфоз грудного відділу хребта другого ступеня, у зв`язку з чим йому рекомендовано носіння жорсткого корегуючого корсету. Крім того, наявне інфекційне захворювання бореліозна інфекція. За результатами проведення МРТ головного мозку у сина сторін було виявлено ознаки кісти шишкоподібної залози, венозної ангіоми лівої тім`яної ділянки.

Таким чином, судом встановлено, що син є повнолітнім та продовжує навчання в Чернівецькому національному університеті імені Юрія Федьковича, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги з боку батьків.

Відповідно до статі 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Правовідносини батьків по утриманню повнолітніх дочки, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідності до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За вимогами частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних, чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що апелянт вважає, що у відповідача є можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки його доходу щомісячно, оскільки офіційно працевлаштований, отримує заробітну плату, крім того є військовослужбовцем та отримує грошове забезпечення.

На спростування вищезазначених доводів, колегія суддів зазначає, що погоджується із висновком суду першої інстанції, про відсутність належних та допустимих доказів, які підтверджували спроможність відповідача сплачувати аліменти у вказаному розмірі позивачкою не надано, оскільки зокрема в матеріалах справи відсутні будь-які докази, щодо майнового стану відповідача, довідки про відсутність на його утриманні інших осіб, та інші докази на підтвердження заявлених позовних вимог.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На спростування доводів апеляційної скарги, що судом першої інстанції належним чином не було встановлено жодної обставини, яка була підставою для стягнення аліментів у меншому розмірі, ніж заявлені позовні вимоги колегія суддів зазначає, що з врахуванням вимог закону рівності батьків по утриманню спільної дитини та її якнайкращих інтересів, забезпечення нею коштів, необхідних для її життя, оскільки на період навчання немає самостійного заробітку, однак отримує стипендію, навчається на державному замовленні, з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін та повнолітньої дитини, витрат ОСОБА_1 пов`язаних із утриманням сина, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку, що аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), буде належним розміром забезпечення зі сторони батька, не порушуючи прав останнього.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом при визначенні розміру стягуваних аліментів не враховано, що утримання аліментів проводиться з суми заробітку, що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку податків, тому 1/6 частина від отримуваного відповідачем заробітку буде становити 3966,86 гривень, а не понад 4500 гривень, як помилково зазначено судом.

Разом з тим, в апеляційній скарзі апелянтом зазначено про отримання відповідачем грошової винагороди як військовослужбовцю у розмірі 30000 або 100000 гривень, що в реаліях даного часу є значим доходом, то колегія суддів зазначає, що стягнення аліментів у розмірі 1/6 частки всіх видів доходу відповідача, навіть із врахуванням всіх відрахувань, є достатнім розміром щоб забезпечити задоволення потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Крім того колегія суддів вказує, що в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові.

Як вбачається із матеріалів справи позивачкою додано копії виписок із історії хвороби сина, вартість лабораторних досліджень, копії медичних висновків, як на підставу значних витрат на утримання сина.

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу, тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Підставою для вирішення питання щодо участі батька у додаткових витратах на дитину, яка регламентується ст. 185 СК України, але таких позовних вимог стороною позивачки не заявлено.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів.

У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Позивачкою не надано підтверджуючих доказів, які б свідчили про розмір витрат, необхідних для забезпечення потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Тому, виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, визначений судом першої інстанції розмір стягуваних аліментів на думку колегії суддів, сприятиме належному забезпеченню потреб повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Наведені у апеляційній скарзі доводи про те, що судом першої інстанції стягнуто на користь позивача недостатній розмір аліментів, без встановлення суттєвих обставин, які свідчать про необхідність їх збільшення, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції врахував інтереси дитини, матеріальне становище сторін та обов`язок обох батьків утримувати дитину, а тому обґрунтовано визначив розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо доводів апеляційної скарги про здійснення нового розподілу судових витрат, то такі не підлягають задоволенню у зв`язку із відсутністю підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанцій щодо встановлених обставин справи. Розглядаючи зазначений позов, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду по суті вирішення указаного позову та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник. Рішення суду ухвалено відповідно до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторони, що був наведений зокрема у запереченнях проти позову чи апеляції. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Венерська Ганна Іванівна, залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 16 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 09 серпня 2022 року

Головуючий: А.І. Владичан

Судді: І.Б. Перепелюк

І.М. Литвинюк