Справа № 466/114/22
Провадження № 2/466/1075/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

10 травня 2022року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Свірідової В.В.

з участю секретаря Шаповалової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, -

встановив:

10.01.2022 ОСОБА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_1 , звернулась в суд із позовом до ОСОБА_2 , який проживає за адресою АДРЕСА_2 , про витребування майна з чужого незаконного володіння та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно, в якій просить витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 господарське приміщення ХLVІ, загальною площею 8,7 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та господарське приміщення XX, загальною площею 10,3 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.01.2014р. номер НОМЕР_1 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014р. номер 16335407, які видані ОСОБА_2 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13.12.2013 року нею набуто у власність квартиру АДРЕСА_3 .

Одночасно із квартирою їй було передано згідно Акту приймання-передачі майна від забудовника інвестору від 09.12.2013 року господарське приміщення ХLVI, загальною площею 8,7 м. кв. та господарське приміщення XX, загальною площею 10,3 м. кв., що знаходяться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Після передачі майна, забудовниками було оформлено право власності із видачею їй Свідоцтва про право власності на вказану вище квартиру. А на господарські приміщення свідоцтва їй не видали та пояснили, що такі приміщення є підвалами і належать до квартири та документи на них окремо не оформляються.

Однак, у квітні 2021 року належні їй господарські приміщення було оглянуто та описано державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка повідомила її про те, що вказані приміщення належать на праві власності гр. ОСОБА_2 .

Позивач зауважила, що право власності на спірні нежитлові приміщення за відповідачем було зареєстровано після передачі їй цих приміщень за Актом приймання-передачі, яким передбачалось оформлення права власності на господарські приміщення на її ім`я, а не на ОСОБА_2 .

Позивач вважає в таких діях відповідача, які полягали у реєстрації за ним права власності на спірне майно, порушення її майнового права та інтересу, а тому звернулась з позовом до суду, як перший власник спірного майна.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 25.01.2022 відкрито провадження та призначено підготовче засідання (а.с.51).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.02.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду (а.с.64).

Представник позивача адвокат Іськів І.З. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач у судове засідання не з`явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 13.12.2013 ОСОБА_1 разом набуто у власність квартиру АДРЕСА_3 , право власності на яку посвідчено Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, виданим 13.12.2013р. Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції. Оскільки право власності на квартиру набувалось нею у новозбудованому будинку, то одночасно із квартирою їй було передано згідно Акту приймання-передачі майна від забудовника інвестору від 09.12.2013 року господарське приміщення ХLVI, загальною площею 8,7 м. кв. та господарське приміщення XX, загальною площею 10,3 м. кв., що знаходяться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Вказаний Акт підписав один із замовників будівництва цього будинку гр. ОСОБА_3 (а.с.7).

Згідно цього Акту приймання-передачі передбачалось, що ОСОБА_1 приймає у власність квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею 67,5 кв. м.,житловою площею 31,4 кв.м. та нежитлові приміщення, а саме: господарське приміщення ХLVI, загальною площею 8,7 м. кв. та господарське приміщення XX, загальною площею 10,3 м. кв., що знаходяться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Також цим Актом передбачено, що після підписання даного Акту на вказані житлові та нежитлові приміщення вона набуває право власності, яке повинно бути зареєстровано у порядку, встановленому законодавством України.

Після передачі майна, забудовниками було оформлено право власності із видачею ОСОБА_1 . Свідоцтва про право власності на вказану вище квартиру. А на господарські приміщення свідоцтва їй не видали пояснивши, що такі приміщення є підвалами і належать до квартири та документи на них окремо не оформляються, натомість їй надано вказаний вище Акт приймання-передачі майна від забудовника і надано доступ до господарських приміщень, які вона з кінця 2013 року використовую для господарських потреб.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Статтею 331 ЦК України передбачено якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Частиною 4 ст.334 ЦК України унормовано, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1); особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2).

Відповідно до ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав.

Однак, у квітні 2021 року належні ОСОБА_1 господарські приміщення було оглянуто та описано державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), яка повідомила її про те, що вказані приміщення належать на праві власності гр. ОСОБА_2 , який був одним із замовників будівництва цього багатоквартирного житлового будинку і надала їй копії документів - витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де міститься інформація про власника цих нежитлових приміщень. Також їй було повідомлено про те, що буде визначено ринкову вартість цих приміщень і вони будуть виставлені на інтернет аукціон для продажу, де вона зможу їх придбати.

Про те, що майно буде передано для продажу на електронних торгах зазначено у повідомленні про вартість арештованого майна (а.с.14).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №252998572 від 16.04.2021р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №252998450 від 16.04.2021р. вбачається, що господарське приміщення ХLVI, загальною площею 8,7 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та господарське приміщення XX, загальною площею 10,3 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , які були ОСОБА_1 передані за Актом приймання-передачі майна від забудовника ( ОСОБА_3 ) 09.12.2013р., зареєстровані на праві власності за ОСОБА_2 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_2 , виданого 17.01.2014р. Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції та Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія та номер НОМЕР_1 , виданого 27.01.2014р. Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції (а.с.8-9).

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На підставі вищевикладеного, виходячи з принципів правової визначеності та рівності прав усіх учасників цивільно-правових відносин, закріплених в частині 1 статті 1 Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з позовною заявою до суду.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1984,80грн. судового збору.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 17.01.2022 накладено арешт на господарське приміщення XLVI, загальною площею 8,7кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та господарське приміщення ХХ, загальною площею 10,3кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходяться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_2 та зупинено продаж на електронних торгах у ДП «СЕТАМ» господарського приміщення XLVI, загальною площею 8,7кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та господарське приміщення ХХ, загальною площею 10,3кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходяться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.43-44).

Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 223, 247 ч.2, 259, 263, 264, 265, 280-283, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов задовольнити.

Скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27.01.2014р. номер 16788532 та свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 17.01.2014р. номер 16335407 видані ОСОБА_2 Реєстраційною службою Львівського міського управління юстиції.

Витребувати майно з чужого незаконного володіння у ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ),а саме- господарське приміщення ХLVІ, загальною площею 8,7 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та господарське приміщення XX, загальною площею 10,3 м. кв., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, що знаходиться в будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1984,80 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири гривні вісімдесят коп.).

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Заочне рішення може бути переглянуте Шевченківським районним судом м. Львова, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя В. В. Свірідова