Справа № 715/538/22
Провадження № 2/715/204/22
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2022 року смт. Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді Григорчака Ю.П.
секретаря судового засідання Ткач О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укртелеком» про поділ майна, що знаходиться в спільній частковій власності,-
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 02.03.2018 року між нею та Глибоцькою районною спілкою споживчих товариств укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого вона набула у власність 96/100 частки будівель гуртово-торгової бази, до складу якої входить: адмінбудівля літ. «А»; склад літ. «Б», склад № 1 літ. «В», прохідна літ. «Г»; склад № 2 літ. «Д»; склад № 3 літ. «Е»; склад № 4 літ. «Ж»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1,2, що за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на 96/100 часток нерухомого майна вона зареєструвала в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Інші 4/100 часток нерухомого майна належать відповідачу - Публічному акціонерному товариству «Укртелеком», яку останнє набуло на підставі договору купівлі-продажу від 26.09.2001 року. Відповідно до Інформації з ДРРП на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності відповідача зареєстроване 27.01.2016 року за індексним номером 27951960. Підставою реєстрації права власності відповідача був договір купівлі-продажу серії АЕЕ № 034244/4716. Отже, фактично нерухоме майно між нею і відповідачем розділене в натурі. При цьому за відповідачем зареєстроване конкретне нерухоме майно, яке йому належить. При проведенні поточної інвентаризації нерухомого майна за вищевказаною адресою у 2020 році виявлено, що з загального переліку будівель, які рахувались за продавцем Глибоцькою РССТ і зазначені у договорі купівлі-продажу, чотири будівлі відсутні, тобто знесені, зокрема: склад № 1 літ. «В», прохідна літ. «Г»; склад № 3 літ. «Е»; склад № 4 літ. «Ж». При зверненні до продавця - Глибоцьке РССТ їй було повідомлено, що вказані будівлі були знесені у зв`яжу з тим, що вони перебували у аварійному стані. Також їй була надана довідка ТОВ «Бюро технічної інвентаризації міжрегіональне» № 16/75-26 від 05.12.2016 року, згідно якої склад № З літ. «Е» та склад № 4 літ. «Ж» були знесені. Пізніше 16.12.2021 року відповідач розмістив на офіційному сайті оголошення про надання в оренду приміщення складу № 2 літ. «Д». За таких обставин вона вважає за необхідне поділити нерухоме майно між сторонами з визнанням за нею права власності на конкретне нерухоме майно, оскільки за відповідачем визначено об`єкти нерухомості, які йому належать і він самостійно вирішує як ним розпоряджатись, а позивачка позбавлена можливостей самостійно реалізувати своє право власності, оскільки за нею не визначено перелік будівель, які їй належать. Зважаючи на вищевикладене, просить суд виділити в натурі та визнати за нею - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на адмінбудівлю літ. «А», склад літ. «Б», огорожу №1,2, які розташовані по АДРЕСА_1 ; припинити право спільної часткової власності на будівлі, що розташовані по АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд позов задовольнити.
Відповідача ПАТ «Укртелеком» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів, приходить до висновку про обґрунтованість позову та необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно договору купівлі продажу від 02.03.2018 року ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_1 96/100 часток будівлі гуртово-торгової бази, розташованої в АДРЕСА_1 . До складу нерухомого майна входять: адмінбудівля літ. «А»; склад літ. «Б», склад № 1 літ. «В», прохідна літ. «Г»; склад № 2 літ. «Д»; склад № 3 літ. «Е»; склад № 4 літ. «Ж»; вбиральня літ. «З»; огорожа №1,2.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №116020970 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на вищевказане нерухоме майно.
Згідно довідки №16*75-26 від 05.12.2016 року, виданої ТОВ БТІ та акту про знесення будівль №164 від 21.09.2020 року, виданого Глибоцьким КР БТІ, склад № З літ. «Е» та склад № 4 літ. «Ж» були знесені.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №300761672 за ПАТ «Укртелеком» зареєстровано право власності на 4/100 нерухомого майна, що складається із: складу № 2 літ. «Д» та вбиральні літ. «З».
За частиною 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.
У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
У відповідності до ст.1 протоколу №1 до Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право на повагу до своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності, інакше як в інтересах суспільства та на умовах передбачених законом та загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд.
Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Крім цього, згідно із ч.1 ст.356 ЦК України - власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній сумісній частковий власності, може бути поділено в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Друга частина цієї статті передбачає припинення право спільної часткової власності на спільне майно у разі його поділу співвласниками.
Ст. 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Однією з правових форм такого розпорядження є право співвласника на виділ у натурі частки із спільного майна.
З врахуванням роз`яснення, викладених в підп. "а" п.12, п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» слід визначити, що при поділі нерухомого майна в натурі, що є спільною частковою власністю, поділ можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину цього нерухомого майна із самостійним виходом (в`їздом, виїздом) або за технічної можливості переобладнати таке нерухоме майно, його будівлі, споруди та приміщення в ізольовані, які будуть відповідати розміру їх часток у приватній власності.
В судовому засіданні встановлено, що майно, яке розташоване в АДРЕСА_1 , перебуває у спільній частковій власності між ОСОБА_1 та ПАТ «Укртелеком». При цьому виділення позивачці її частки в натурі не порушуватиме права відповідача на нерухоме майно. На підставі викладеного позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 142, 264-266 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_2 , на нерухоме майно, а саме на адмінбудівлю літ. «А», склад літ. «Б», огорожу №1,2, які розташовані по АДРЕСА_1 .
Право спільної власності на будівлі, які розташовані по АДРЕСА_1 - припинити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя