РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 572/2901/21

Провадження № 22-ц/4815/520/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , у тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідач Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року (ухвалене у складі судді Ведяніної Т.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 , в тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з Управління соціального захисту населення Сарненської РДА на його користь та на користь неповнолітнього ОСОБА_2 шкоду, що була завдана у не нарахуванні та не виплаті щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування, шляхом списання коштів з Єдиного Казначейського рахунку Управління ДКСУ у Сарненському районі у розмірі 32250 грн..

В обґрунтування позову посилається на те, що він та його неповнолітній син ОСОБА_2 , 2009 року народження, постійно проживають на території віднесеної до зони гарантованого добровільного відселення. Їм надано статус потерпілих від Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» йому була призначена щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва і особистого підсобного господарства. Однак, з 01 січня 2015 року виплату даної грошової допомоги було припинено в зв`язку із внесенням змін до Закону України №796 від 28.12.2014 року. 17 липня 2018 року рішенням Конституційного Суду України №6-р/2018, дані зміни, визнані неконституційними. У зв`язку із чим, вважає, що у нього та його сина виникло право на отримання допомоги, передбаченої ст.37 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та просить стягнути матеріальну шкоду за період з 27 вересня 2018 року по 18 червня 2020 року у розмірі 32255 грн. Переконаний, що спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, оскільки фактично збитки завдані у зв`язку з неконституційністю положень Закону України №796-12, що було встановлено Конституційним Судом.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , у тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Сарненської РДА, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області про відшкодування матеріальної шкоди відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції керувався тим, що позивач не довів незаконність дій відповідача, які спричинили матеріальну шкоду, причинно-наслідковий зв`язок між завданою позивачу шкодою та діями з боку відповідача, який це спричинив.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Переконаний, що матеріали справи містять достатньо доказів на підтвердження обґрунтованості його позовних вимог.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про її часткове задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та його син ОСОБА_2 мають статус потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується копіями посвідчень серії НОМЕР_1 (категорія 3) та серії НОМЕР_2 .

Відповідно до даних посвідчень вони мають право на пільги і компенсації встановлені Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно посвідчення № НОМЕР_3 ОСОБА_1 є пенсіонером і отримує пенсію по третій групі інвалідності.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до положень статті 37 цього Закону (в редакції, чинній з 09 липня 2007 року) громадянам, які проживають на територіях радіоактивного забруднення, виплачується щомісячна грошова допомога у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства в таких розмірах: у зоні посиленого радіоекологічного контролю - 30 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні гарантованого добровільного відселення - 40 процентів від мінімальної заробітної плати; у зоні безумовного (обов`язкового) відселення - 50 процентів від мінімальної заробітної плати.

Із довідки виданої виконавчим комітетом Сарненської міської ради №691 від 03.03.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 постійно проживає в с. Мале Вербче Сарненського району Рівненської області з 10.01.1987 року по даний час. Село Мале Вербче Сарненського району Рівненської області відноситься до ІІІ зони радіоактивного забруднення місцевості внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (зона добровільного відселення) згідно Постанови Кабінету Міністрів України №106 від 23.07.1991 року.

У листопаді 2020 року позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області з заявою про нарахування та виплату йому та його сину щомісячної грошової допомоги у зв`язку з обмеженням споживання продуктів харчування місцевого виробництва та особистого підсобного господарства у розмірах, встановлених ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

04.12.2020 року у відповідь на зазначену заяву Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області повідомило позивача, що Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року, стаття 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" виключена, а тому Управління не має підстав для нарахування і виплати позивачу та його сину вказаної щомісячної грошової допомоги.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII, пп.7 п.4 розділу І якого виключено, зокрема, статтю 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 пп.7 п. 4 розділу І Закону №76-VIII визнаний таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним).

Не погодившись із бездіяльністю відповідача щодо ненарахування та невиплати щомісячної грошової допомоги, позивач звернувся до адміністративного суду з відповідним позовом, в якою просив зобов`язати відповідача провести відповідні нарахування починаючи з дня ухвалення рішення Конституційного Суду, тобто з 17.07.2018 року.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі №460/9488/20, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області - задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , починаючи з 19.06.2020 року щомісячної грошової допомоги, встановленої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40 % від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня календарного року.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 19.06.2020 року щомісячну грошову допомогу, встановлену ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Зобов`язано Управління соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації Рівненської області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 , починаючи з 19.06.2020 щомісячну грошову допомогу, встановлену ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 40% від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 01 січня відповідного календарного року.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 02 липня 2021 року у справі №460/9488/20 позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині періоду нарахування виплат з 17.07.2018 року по 18.06.2020 року залишено без розгляду, оскільки позивач звернувся до суду з такими вимогами поза межами шестимісячного строку звернення до суду, що встановлений ч. 2 ст. 122 КАС України.

У даній справі позивач просить стягнути з відповідача грошову допомогу, яка неохоплена рішенням суду адміністративної інстанції, а саме з 17.07.2018 року по 18.06.2020 року.

Відповідно до п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

За умовами ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

У відповідності до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 Конституції України матеріальна чи моральна шкода, завдана фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними, відшкодовується державою у встановленому законом порядку.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі в результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини посадових і службових осіб цих органів (ст. 1175 ЦК України).

Конституція України закріпила принцип відповідальності держави перед людиною за свою діяльність, який проявляється передусім у конституційному визначенні обов`язків держави.

Така відповідальність не зводиться лише до політичної чи моральної відповідальності публічної влади перед суспільством, а має певні ознаки юридичної відповідальності держави та її органів за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків

Ризик помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Позивачі мають статус осіб, які потерпіли внаслідок Чорнобильської катастрофи та проживають в населеному пункті, який відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, належить до зони гарантованого добровільного відселення, а тому мають право на нарахування та виплату щомісячної грошової допомоги, передбаченої ст.37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Внаслідок "неналежного урядування", зокрема, неналежної нормотворчої діяльності, незважаючи на рішення Конституційного Суду України від 17 липня 2018 року № 6-р/2018, стороні позивача не було відновлено нарахування грошової допомоги, чим було завдано матеріальної шкоди, яка за період з 17.07.2018 року по 18.06.2020 року складає 32 250 грн. і компенсація цих коштів повинна бути здійснена у порядку ст. 152 Конституції України, ст.ст. 22, 1175 ЦК України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Неконституційність закону, встановлена Конституційним Судом України, є підставою для застосування до держави, Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування наслідків, передбачених ст. 1175 ЦК України, оскільки регламентована цією нормою цивільно-правова відповідальність у вигляді відшкодування шкоди, заподіяної прийняттям нормативно-правових актів, визнаних незаконними стосується також і випадків визнання неконституційними законів.

Доказів того, що позивачі не перебувають на обліку в Управлінні соціального захисту населення Сарненської районної державної адміністрації, як отримувачі допомоги, передбаченої ст. 37 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", відповідачем не надано. Доказів виплати позивачам вказаної допомоги матеріали справи не містять. Свого розрахунку відповідач не надав і заявлений до стягнення розмір матеріальної шкоди не заперечує.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 наголосила, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яку правову норму необхідно застосувати для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Відповідно до п.п. 4, 35, 38 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою КМУ №845 від 03.08.2011 року, визначена судом сума підлягає стягненню за рахунок Державного бюджету України шляхом безспірного списання грошових коштів з відповідного рахунку органом Казначейства.

За таких обставин, зважаючи на зазначені конституційні положення, які є нормами прямої дії, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, з метою недопущення порушення права позивачів на соціальний захист, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2021 року скасувати.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , у тому числі в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , шляхом безспірного списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України 32250 грн. майнової шкоди, у вигляді недоотриманої щомісячної грошової допомоги, завданої законом, що визнаний неконституційним.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.