Справа № 507/1774/22
Провадження № 2/507/394/2022
Номер рядка звіту 9
РІШЕННЯ
"28" грудня 2022 р. Любашівський районний суду Одеської області в складі:
головуючого - судді Дармакуки Т.П.
за участю секретаря судового засідання Копищик М.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Любашівка Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільному сумісному майні,-
ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Любашівського районного суду Одеської області з позовом, в якому просили визначити, що розмір часток співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , є рівними і становлять: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 по 1/3 частині, кожному.
В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Позивачі ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса для оформлення спадкових прав, проте нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, оскільки у свідоцтві про право на житло не зазначено яка частка належала спадкодавцю.
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 надали до суду заяви про підтримання позовних вимог, про розгляд справи у їхню відсутність.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність , заперечень по справі не має.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді Любашівського районного суду Одеської області провадження за позовною заявою відкрито та постановлено проводити розгляд справи в спрощеному порядку з повідомленням сторін (а.с.49).
Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність сторін.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснювалося
Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 30 березня 1998 року, квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , на праві приватної спільної сумісної власності належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.15).
Відповідно до звіту про оцінку майна, ринкова вартість квартири , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 42,4 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м. становить 289 240 грн.
Один зі співвласників квартири - ОСОБА_4 , який позивачу ОСОБА_2 доводився чоловіком, а позивачу ОСОБА_1 доводився батьком помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження, копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть (а.с.12-14).
Листом нотаріуса від 31 серпня 2022 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на частину квартиру у зв`язку з тим, що квартира перебуває у спільній сумісної власності. Без визначення частки, яка належала померлому, видати свідоцтво не є можливим, а тому нотаріус рекомендував звернутися до суду для визначення частки у спільній сумісній власності (а.с.40).
Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права.
Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбаченийст.41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Частинами 1 та 2 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.
Відповідно до ч. 2, 3ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.
Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Враховуючи, що домовленістю між співвласниками, законом або рішенням суду не встановлювався відступ від засади рівності часток у праві спільної сумісної власності на квартиру, суд вважає що, частки співвласників у цьому нерухомому майні є рівними.
Оскільки невизначеність розміру часток у праві спільної сумісної власності на квартиру створює перешкоди позивачу у реалізації її спадкових прав, суд вважає що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Позивачі не просили вирішити питання щодо розподілу судових витрат, а отже підстави для відшкодування витрат відсутні.
Підстави для негайного виконання рішення відсутні.
Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.
Керуючись ст. ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення частки у спільному сумісному майні - задовольнити повністю.
Визначити рівними частки співвласників - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , а саме по 1/3 частці за кожним, право спільної сумісної власності на вказане нерухоме майно - припинити.
Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Т.П. Дармакука