КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 755/3549/22

номер провадження №22-ц/824/9045/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року /суддя Хромова О.О./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_1 , зареєстрований 15 вересня 2001 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 216 та визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з батьком ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року позов задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 216. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з батьком ОСОБА_1 . /а.с. 33-34/

Не погоджуючись з вказаним рішенням в частині не розгляду питання про встановлення місця проживання третього сина ОСОБА_5 , ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення суду скасувати повністю, ухваливши рішення про розірвання шлюбу та визначити місце проживання всіх трьох дітей з батьком.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховані уточнення позовних вимог, відповідно до яких старший син ОСОБА_5 навчається у вищому учбовому закладі - Київський національний університет будівництва і архітектури, на денній формі навчання яке є платним, він не має роботи та не може забезпечувати себе самостійно, то відповідно знаходиться на утримані батьків. Це було основною умовою за якої вона, як відповідач, погоджувалась на розірвання шлюбу, тобто з врахуванням уточнення позовних вимог. Однак, судом першої інстанції це питання не розглядалось. Наголошувала, що на даний час не зрозуміло, хто із батьків повинен сплачувати за навчання старшого сина ОСОБА_5 та на чиєму утримані він повинен бути. За інших умов, вона, як відповідач, не погоджується на розірвання шлюбу та готова розглянути питання примирення без розірвання шлюбу.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

15 вересня 2001 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Джанкойського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 216.

Від шлюбу сторони мають трьох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 3 ст. 56 СК України якою визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Також судом першої інстанції встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідач у заяві зазначила, що не заперечує щодо визначення їхнього місця проживання з батьком ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не розглядалась вимога про визначення місця проживання третього сина ОСОБА_5 , а отже рішення суду підлягає скасуванню, апеляційним судом відхиляється з огляду на таке.

Так, відповідно до позовних вимог в частині визначення місця проживання дітей, ОСОБА_1 просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - з батьком ОСОБА_1 .

ОСОБА_7 звернулась до суду з заявами про визнання позовних вимог та провила проводити розгляд справи без її участі. /а.с. 27, 29/

ОСОБА_8 також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. /а.с.31/

Жодних змін позовних вимог позивачем в порядку ст. 49 ЦПК України за якою до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви, не здійснено.

07.06.2022 р. судом першої інстанції ухвалено судове рішення згідно заявлених позовних вимог, позов задоволено у повному обсязі.

Водночас, 08.06.2021 р. на адресу суду надходять уточнення позовних вимог від ОСОБА_1 /а.с. 38-39/ які на момент ухвалення рішення, судом не були прийняті.

Таким чином, позивачем, для уточнення позовних вимог порушено строки, передбачені ст. 49 ЦПК України.

Крім того, апеляційний суд зауважує на тому, що старший син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 повнолітній, сам визначає своє місце проживання, водночас визначення місця проживання можливе лише щодо неповнолітньої дитини.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року - залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 червня 2022 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: