Справа № 148/369/21
Провадження №2/148/41/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 липня 2022 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Ковганича С.В., при секретарі Мрочко Т.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

третьої особи ОСОБА_5 ,

свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Тульчинської міської ради Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання рішення Кинашівської сільської ради Тульчинського району №90 від 14.07.2004 недійсним та скасування права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та Тульчинської міської ради Вінницької області про визнання рішення Кинашівської сільської ради Тульчинського району №90 від 14.07.2004 недійсним та скасування права власності на житловий будинок, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.02.1993 рішенням № 2 Кинашівської сільської ради народних депутатів ОСОБА_10 надано дозвіл на будівництво житлового будинку із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0.17 га. На підставі даного рішення ОСОБА_10 отримано дозвіл на проведення будівельних робіт.

Згідно п. 1.6 рішення Кинашівської сільської ради Тульчинського району № 33 від 15.03.2000 надано дозвіл ОСОБА_10 на відчуження незакінченого будівництва в АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.7 даного рішення із ОСОБА_10 списано земельну ділянку площею 0.17 га по АДРЕСА_1 . Також цим же рішенням, на підставі ст.19 Земельного Кодексу, у редакції від 06.04.1999 їй надано вказану ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку.

В подальшому, вона разом із чоловіком здійснили будівництво житлового будинку та по завершенню будівництва почали в ньому проживати, здійснивши реєстрацію місця проживання та оформивши (зі змінами) договори на надання комунальних та телекомунікаційних послуг, які були укладені між її чоловіком ОСОБА_11 та СО "Тульчинські ЕМ" ВАТ "АК Вінницяобленерго" у 16.01.2008 та 24.03.2010 між нею та ВАТ "Укртелеком". Даному житловому будинку було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_1 .

Відповідно до повідомлення Кинашівської сільської ради від 26.05.2020 №361, будинок АДРЕСА_1 , на який зареєстровано право власності на ОСОБА_3 та булинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована ОСОБА_1 , являється одним і тим самим будинком.

У відповідності до норм чинного законодавства нею фактично набуто право власності на новостворену річ - житловий будинок із господарськими будівлями.

На початку 2004 року ОСОБА_5 запропонував їй зареєструвати на її ім`я будинок, про який вказано вище і вона надала йому всі наявні в неї документи.

На початку 2020 року воназвернулась до Кинашівської сільської ради з метою отримати дозвіл на розробку технічної документації для отримання у власність земельної ділянки з цільовим призначенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та в усній формі нею отримано відмову з посиланням на те, шо на вказаний житловий будинок за даними Кинашівської сільської ради оформлено право власності на ОСОБА_3 - дружину ОСОБА_5 ..

Отримавши в установленому законом порядку копії документів їй стало відомо, шо ОСОБА_3 отримала право на забудову житлового будинку 23.05.1990 відповідно до дозволу виконкому Кинашівської сільської ради № 109.

У відповідності до відповіді архівного сектору Тульчинської РДА Вінницької області № 52 від 10.02.2020 даного рішення взагалі не існує. Окрім цього дані обставини не відповідають рішенню Кинашівської сільської ради Тульчинського району № 33 від 15.03.2000.

Згідно відповіді на адвокатський запит 24.02.2020 за вих. №160 Кинашівською сільською радою надано інформацію, що вулиця Заболотного була створена в с. Нестерварка в 1993 році

Тобтоправо власності на ОСОБА_3 зареєстровано у порушення вимог закону та зпорушенням її права власності.

Дані обставинитакож встановлено в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000042. Відповідно до постанови про закриття кримінального провадження рішення №109 від 23.05.1990 (копія якого перебуває в інвентаризаційній справі КП Тульчинського МБТІ №10695), яке являлося першочерговим документом на підставі якого видавалися послідуючі документи, що стали підставою набуття права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 , є сфальсифікованим.

Однак вказане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Отже, рішення Кинашівської сільської ради № 90 від 14.07.2004, відповідно до якого видано правовстановлюючий документ на право власності на ім`я ОСОБА_3 прийнято на підставі сфальсифікованого рішення № 109 від 23.05.1990, а тому право власності ОСОБА_3 набуто на підставі сфальсифікованих (підроблених) документів.

В зв`язку з даними обставинами вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Просить визнати незаконним та скасувати рішення Кинашівської сільської ради № 90 від 14.07.2004 про надання у власність ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності житлового будинку АДРЕСА_1 зареєстрованого за ОСОБА_3 , судові витрати стягнути з відповідача.

Ухвалою суду від 08.07.2021 до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені у позовні заяві обставини та просили позов задовольнити. Також позивач вказала, що в 1995 році вона із сім`єю приїхала до м.Тульчин, куди її привіз її батько ОСОБА_5 . Згодом, коли саме вона не пам`ятає, вона купила у ОСОБА_10 земельний участок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на якому був виритий котлован та наявні були блоки. Договор купівлі-продажу вони не оформлювали. Щоб оформити земельну ділянку вони з ОСОБА_10 десь в осени 1999 року звертались до сільської ради із заявами та в 2000 році від ОСОБА_12 до неї перейшла земельна ділянка. Там вони з чоловіком побудували будинок. Будівельні роботи проводила також організація. Вони перейшли до будинку у 1998 році, коли завершили ремонт однієї кімнати. В подальшому, проживаючи в ньому, вони закінчували будівництво. Коробку будинку будували разом із Кліпачами. В 2004 році вона передала всі наявні у неї документи на житловий будинок своєму батькові ОСОБА_5 , щоб він зареєстрував його на її ім`я, а в 2020 році дізналась, що будинок був оформлений на ОСОБА_3 . Довіреності на ОСОБА_5 вона не надавала, це була усна домовленість між нею та батьком. В даному будинку вона згідно паспорту зареєстрована 29.07.2004, однак заяви про реєстрації сама вона не писала. Будьвельний паспорт ОСОБА_12 був у неї і вона його передала батькові. Також вона була засновником "Союзу ЛТД".

Відповідач ОСОБА_3 та її представник в судовому засідання позовні вимоги не визнали, посилаючись на обставини зазначені у відзиві та просили відмовити в задоволенні позову. Також відповідач пояснила, що будівництвом та документами житлового будинку по АДРЕСА_1 займався її чоловік. Земельна ділянка була передана їй ОСОБА_12 , зокрема ОСОБА_5 в 1990 році купив її у останнього. Коли було отримано дозвіл на будівництво будинку вона не знає. Доручення на чоловіка вона не давала. Не заперечує, що позивач проживає в будинку з 1998 року.

Згідно наявного в матеріалах справи відзиву представник позивача вказала, що не погоджується із позовними вимогами та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки саме ОСОБА_3 здійснювала будівництво будинку по АДРЕСА_2 .

Так, позивачем не надано належних, допустимих та безспірних доказів щодо здійснення нею будівництва будинку по АДРЕСА_2 . Належними доказами не підтверджено, яким чином ОСОБА_5 шляхом обману позбавив її права власності на нібито збудований нею будинок, про реєстрацію якого вона "поцікавилась" лише у 2020 році із плином більше 16 років.

Позивача разом із сім`єю відповідач ОСОБА_3 впустила до свого будинку у 2004 році для тимчасового проживання, як знайомих її чоловіка, яким для отримання робочого місця необхідна була реєстрація. Даний факт пояснює те, що договори про користування електричною енергією від 16.01.2008 та про надання телекомунікаційних послуг від 24.03.2010 були оформлені на ОСОБА_1 та її чоловіка. Позивач зареєстрована у житлі з 2004 року за згодою власника будинку.

Однак це не скасовує право власності ОСОБА_3 на її житловий будинок по АДРЕСА_2 .

Також представник відповідача 27.05.2022 подала до суду заяву про застосування наслідків спливу позовної даності (а.с.242).

Відповідач - представник Тульчинської міської ради в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявне клопотання від нього, згідно якого він просить розглянути позовну заяву у відсутність в судовому засіданні представника Тульчинської міської ради на розсуд суду, на заявними в матеріалах справи документами.

Третя особа - ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він у 90-х роках купив участок в ОСОБА_12 за 5000 доларів США. Рішення на будівництво будинку він отримував у сільській раді. Де оригінал даного рішення йому не відомо. Не заперечує, що позивач була засновником "Союз ЛТД". Сім`я ОСОБА_13 перейшла жити вже в готовий будинок. Вони там жили та поліпшували умови проживання, поміняли вікна, двері, зробили дорожки. Його дружина ОСОБА_3 працювала в колгоспі с.Журавлівка.

Допитаний в судовому засіданні 25.11.2021 свідок ОСОБА_6 суду показав, що вулиця Заболотного створена в 1993 році. Він самий перший будувався на цій вулиці. Йому відомо, що там, де будинок ОСОБА_13 , фундамент будинку будував ОСОБА_12 . ОСОБА_13 приїхала влітку 1998 року. Коробку будинку збудувало РСУ 6 до 1998 року. Електромережі проводили за його рахунок, потім приєдналися люди, в тому числі і ОСОБА_13 . Він зареєстрований по АДРЕСА_3 , однак в паспорті зареєстрований з 1997 року, так як він його міняв. Внутрішні роботи в будинку проводили ОСОБА_13 . Рішенням сільської ради від 1993 року йому було виділено земельну ділянку і того ж року тільки він почав будуватися по АДРЕСА_3 . Про домовленості між ОСОБА_12 та ОСОБА_13 він не знає. Коли строївся їх будинок ОСОБА_14 він там не бачив. З 1998 року в тому будинку проживала лише сім`я ОСОБА_13 , вони будували кирницю, сарай, паркан, проводили опалення, каналізацію, електрику.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні 25.11.2021 показала, що вона знайома з ОСОБА_16 з 1998 року. Вони живуть на сусідній вулиці. Їй відомо, що станом на 1998 рік була побудована лише коробка будинку. Потім сім`я ОСОБА_13 почала жити в тому будинку, де вони проводили ремонт і обживались, викопали кирницю, провели світло, зробили грубу. Хто будував будинок їй не відомо. ОСОБА_16 говорила, що їй подарував будинок батько Під батьком вона мала на увазі ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні 25.11.2021 показала, що вона є сестрою ОСОБА_5 . Їй відомо, що ОСОБА_13 проживає в будинку в с.Нестерварка, куди останню заселив її брат. Коли в будинок перейшли жити ОСОБА_13 , то в будинку було все готове для проживання. ОСОБА_5 купив участок в 1992 році, на якого були лише котлаван, плити та стояли блоки. Кому належала земельна ділянка вона не пам`ятає. Брат привів її на участок та сказав, що його купив. Вона позичила йому гроші на його купівлю. Знає, що будинок будував ОСОБА_14 . На той час назви вулиці ще не було. ОСОБА_5 збудував коробку, паркан та сарай. Будинок будувала організація РСУ 6 приблизно в 1995 році. Вона позичила брату 1000 доларів США. За скільки брат купував участок їй не відомо. Також в той час він купував будинок по АДРЕСА_4 .

Допитаний в судовому засіданні 27.05.2022 свідок ОСОБА_9 суду показав, що в його дружини була земельна ділянка, яка перейшла ОСОБА_14 десь в 1996-1998 роках. На земельній ділянці нічого не було побудовано, був лише фундамент. Кліпач сплатив за неї 1500 доларів США. Чи були якісь домовленості між ОСОБА_13 та його дружиною він не знає. В 1993-1997 роках він був майстером на РСУ 6 та ОСОБА_5 замовляв у них будівельні роботи, кладку, штукатурку стін, перекриття будівлі. Десь в 1997-1998 роках ремонтні роботи були завершено.

Заслухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10.02.1993 рішенням Кинашівської сільської Ради народних депутатів № 2 ОСОБА_10 надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,17 га та на підставі даного рішення ОСОБА_10 було отримано дозвіл на проведення будівельних робіт, про що свідчить копія даного рішення (а.с.9) та копія дозволу на проведення будівельних робіт (а.с.10).

15.03.2000 рішенням виконкому Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області № 33 "Про розгляд заяв і скарг громадян" ОСОБА_10 дозволено відчудження незакінченого будівництва в АДРЕСА_1 , списано у неї згідно ст.27 п.1 Земельного кодексу України 0,17 га в АДРЕСА_1 та наділено земельною ділянкою згідно ст.19 Земельного кодексу України ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 га, про що свідчить копія даного рішення (а.с.7-8).

14.07.2004 рішенням виконкому Кинашівської сільської ради №90 "Про оформлення права приватної власності на об`єкт нерухомого майна "(а.с.42) було вирішено оформити право приватної власності на об`єкт нерухомого майна - житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 та видати свідоцтво про право приватної власності, про що свідчить копія даного рішення (а.с.42).

06.10.2004 виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради на підставі рішення виконкому Кинашівської сільської ради №90 від 14.07.2004 на ім`я ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія НОМЕР_1 , про що свідчить його копія (а.с.92).

Предметом спору є оскарження рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської ради від 14.07.2004 № 90 та скасування державної реєстрації права власності житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстрованого за ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що на земельній ділянці по АДРЕСА_2 нею спільно зі своїм чоловіком було здійснено будівництво житлового будинку, яке було завершено у 1998 році. В результаті того, що для оформлення права власності за нею на вищевказаний житловий будинок усі документи на нього у 2004 році вона передала ОСОБА_5 , який без її згоди оформив право власності на даний будинок за ОСОБА_3 , було порушено її право власності на новостворене нерухоме майно, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. На підтвердження вищевказаних обставин позивач надала наступні докази:

- копію рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 23.05.1990 №109 (а.с.6), відповідно до якого виконком вирішив дозволити ОСОБА_3 побудувати на виділеній земельній ділянці 0,18 га в АДРЕСА_2 та в місячний строк одержати від районного архітектора документацію на право будівництва;

- повідомлення архівного сектору Тульчинської районної державної адміністрації від 10.02.2020 №52 (а.с.11), згідно якого рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської ради від 23.05.1990 №109 відсутнє. Засідання виконавчого комітету було проведено 16.05.1990, рішення №21-25;

- копію договору про користування електричною енергією від 16.01.2008 о/р 208081, укладеного між ОСОБА_11 та ВАТ "АК Вінницяобленерго" в особі директора "СО Тульчинські електричні мережі"(а.с.16), відповідно до якого енергопостачальник зобов`язався постачати споживачеві за адресою: АДРЕСА_1 електричну енергію;

- копію договору про надання телекомунікаційних послуг №1514 від 24.03.2010, укладеного між ОСОБА_1 та ВАТ "Укртелеком" (а.с.17), відповідно до якого Укртелеком зобов`язався надавати абоненту за адресою: АДРЕСА_1 загальнодоступні та інші телекомунікаційні послуги;

- повідомлення Кинашівської сільської ради Тульчинського райну Вінницької області від 24.02.2020 №160 (а.с.13), відповідно до якого вбачається, що виділення земельних ділянок по АДРЕСА_1 була створена в 1993 році;

- повідомлення Кинашівської сільської ради Тульчинського райну Вінницької області від 26.05.2020 №361 (а.с.14), відповідно до якого вбачається, що будинок АДРЕСА_2 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3 , та будинок АДРЕСА_1 , в якому зареєстрована ОСОБА_1 є одним і тим самим будинком;

- копію постанови про закриття кримінального провадження від 08.02.2021 (а.с.18-19), відповідно до якої вбачається, що до Тульчинського ВП НВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від ОСОБА_1 , жительки АДРЕСА_1 , про те, що ОСОБА_5 , шляхом обману та зловживання довірою, під приводом оформлення права власності на житловий будинок, зареєстрував право власності на свою дружину ОСОБА_3 . Відомості по даному факту було внесено до ЄРДР за №0000042 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.190 КК України. В ході досудового розслідуання було встановлено, що рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської ради №109 від 23.05.1990 не відповідає дійсності та є сфальсифікованим. Досудовим розслідуванням встановлено, що реєстрація права власності на житловий будинок АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 здійснена на підставі документів, які були видані відповідно до неіснуючого рішення. Встановити місце знаходження оригіналу рішення №109 від 23.05.1990 в ході проведення слідчих дій не представилось можливим. Відтак, начальник сектору дізнання Тульчинського РВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Процишен В. прийшов до висновку, що оскільки оригіналів документів не збереглося, встановити факт підробки рішення ОСОБА_5 не представляється можливим, однак беручи до уваги встановлені обставини можна стверджувати, що рішення №109 від 23.05.1990 є підробним, та постановив кримінальне провадження №0000042 від 01.09.2020 закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК Укроаїни, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення;

- копію рішення виконавчого комітету Тульчинської районної Ради народних депутатів від 23.05.1990 №109 "Про надання дозволу індивідуальним забудовникам на побудову житлових та господарських приміщень в селах району" (а.с.112-114), відповідно до підпункту 2.2 п.2. якого вбачається, що у зв`язку з тим, що старі будинки не підлягають капітальному ремонту та відбудові, надано дозвіл на будівництво нових будинків замість старих по селу Нестерварка гр. ОСОБА_5 - 4-х кімн. ж/буж, ж/пл.50,32 кв.м. У пунктах 3 та 4 зобов`язано громадян сіл району після будівництва нових житлових будинків старі будинки знести та отримати технічну документацію на будівництво в архітектурно-планувальному бюро. Даний доказ суд до уваги не бере, оскільки він не стосується предмету спору, а відноситься до житлового будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_4 , що було встановлено судом із оглянутої в судовому засіданні інвентаризаційної справи №277240 на відповідний житловий будинок.

Заперечуючи позовні вимоги представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Чернілевська Р.В. надала суду наступні докази:

- копію домової книги (а.с.49-52), згідно якої вбачається, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 з 12.11.2004, знята з реєстрації 11.08.2011, ОСОБА_1 зареєстрована за даною адресою з 29.07.2004;

- копію витягу з рішення 10 сесії 4 скликання Кинашівської сільської ради Тульчинського райну Вінницької області від 25.12.2003 "Про передачу земельної ділянки у власність" (а.с.85), відповідно до якого сесія сільської ради вирішила передати безкоштовно у власність ОСОБА_3 земельну ділянку загальною площею 0,18 га, в тому числі 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2 ;

- копію акту №3 прийому виконаних робіт по об`єку Заболотного, 2 за травень 1995 року (а.с.87), згідно якого вбачається, що по АДРЕСА_2 були проведені будівельні роботи за договором від "Союз ЛТД";

- копію акту №4 прийому виконаних робіт по об`єку Заболотного, 2 за серпень 1995 року (а.с.86), згідно якого вбачається, що по АДРЕСА_2 були проведені будівельні роботи, замовником яких був ОСОБА_14 , а підрядником за договором від "Союз ЛТД" було РСУ 6;

- копії рахунку №28 за 1995 рік (а.с.88) та рахунку 01/99 від 09.04.1993 (а.с.89), які суд до уваги не бере, оскільки дані докази не містять інформації щодо предмета спору, а лише вказують, що платником було ТОВ "Меркурій";

- копію витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Тульчинське МБТІ" 26.07.2005 за №7874143 (а.с.93), який суд до уваги не бере, так як на ньому зазначено, що він дійсний протягом трьох місяців, а відтак даний доказ є неналежним;

- копію акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 16.06.2004 (а.с.90), згідно якого вбачається, що житловий будинок з підвалом, вх. майданчиком та сараєм, розташований за адресою: АДРЕСА_2 готовий до введення в експлуатацію;

- копію довідки КП "Тульчинське МБТІ" від 09.12.2004 №1152 (а.с.94), відповідно до якої станом на 09.11.2004 по АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 рахується домоволодіння, житловою площею 75,1 кв.м;

- копію технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , виготовлений 25.08.2020 на ім`я ОСОБА_18 (а.с.95-96), відповідно до якого вбачається, що житловий будинок було споруджено в 1998 році;

- копію заповіту від 28.01.2019, зареєстрованого в реєстрі за №5 (а.с.97), який суд до уваги не бере, оскільки даний доказ не стосується предмета спору;

- копію вимоги про звільнення будинку від 12.10.2020 (а.с.98), відповідно до якої ОСОБА_3 вимагала від ОСОБА_1 та ОСОБА_19 звільнити належний їй житловий будинок та знятися із реєстрації;

- копії заяв до поліції від ОСОБА_3 від 04.11.2020 та 05.11.2020 (а.с.99, 100), які суд до уваги не бере, оскільки дані докази стосуються розгляду кримінального провадження №0000042 від 01.09.2020 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Також в судовому засіданні були досліджені матеріали інвентаризаційної справи №10696 на об`єкт нерухомого майна, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у яких міститься інвентаризаційна справа №10695. З досліджених документів судом встановлено, що оригіналу рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 23.05.1990 №109 в матеріалах інвентаризаційної справи не має, а наявна його ксерокопія.

З наявної ксерокопії будівельного паспорту вбачається, що в ньому міститься:

- виписка з рішення виконавчого комітету Тульчинської районної Ради народних депутатів №109 від 23.05.1990 "Про дозвіл на будівництво (перебудови) індивідуального житлового будинку, у якому вказано, що розглянувши рішення виконкому Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 21.03.1990 про клопотання про надання ОСОБА_3 дозволу на будівництво (передбудову) індивідуального житлового будинку, вирішено зокрема: дозволити ОСОБА_3 будівництво індивідуального житлового будинку на 4 кімнати, житловою площею 100 кв.м. і господарських приміщень для особистого підсобного господарства в АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,18 га, виділеній рішенням загальних зборів колгоспників (зборами уповноважених колгоспників) №2 від 09.03.1990;

- ксерокопія акту винесення в натурі границь земельної ділянки і розробки будівель від 20.06.1990;

- ксерокопію дозволу на проведення будівльних робіт ОСОБА_3 від 20.06.1990. З даних документів вбачається, що вони завірені однією печаткою, містять однаковий підпис та написані однією особою.

Також в матеріалах інвентаризаційної справа наявний оригінал акту державної технічної комісії про готовність закінченого будівництвом об`єкта до експлуатації від 16.06.2004, оригінал рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської ради №90 від 14.07.2004 "Про оформлення права приватної власності на об`єкт нерухомого майна ", оригінал свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Кинашівської сільської ради 06.10.2004 серія НОМЕР_1 , оригінал витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП "Тульчинське МБТІ" 06.10.2004 за №4963604, оригінал витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого КП "Тульчинське МБТІ" 26.07.2005 за №7874143, де вказано, що він дійсний протягом трьох місяців та оригінал рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №27 від 18.03.2016 "Про видачу дубліката свідоцтва про право власності на нерухоме майно".

Статтею 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів місцевого самоврядування.

Вирішуючи питання щодо законності вищевказаного рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської ради від 14.07.2004 № 90 судом враховано, що ч.2 ст. 19 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1, п.3 ч.5, ч.6-8 ст.17 ЗК України від 18.12.1990 (в редакції станом на 10.02.1993 та 15.03.2000), передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Передача у власність земельної ділянки, що була раніше надана громадянину, провадиться сільськими, селищними, міськими Радами народних депутатів за місцем розташування цієї ділянки для: будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва у розмірах згідно із статтями 57 і 67 цього Кодексу. Зазначені земельні ділянки передаються у власність на підставі заяви громадянина і матеріалів, що підтверджують її розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо). Ради народних депутатів розглядають у місячний строк зазначені заяви і матеріали та приймають відповідні рішення. Передача у власність громадян земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні інших громадян чи юридичних осіб, провадиться місцевими Радами народних депутатів після вилучення (викупу) їх у порядку, встановленому статтями 31 і 32 цього Кодексу.

Згідно ч.1, 7, 8, 9 ст.19 ЗК України від 18.12.1990 (в редакції станом на 10.02.1993 та 15.03.2000), сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів. Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок. Розробку проектів відведення земельних ділянок, перенесення їх меж у натуру (на місцевість) і виготовлення документів, що посвідчують право користування землею, здійснюють державні та інші землевпорядні організації. Замовниками виконання вказаних робіт є відповідні місцеві Ради народних депутатів, підприємства, установи і організації.

Згідно ст.22 ЗК України від 18.12.1990 (в редакції станом на 10.02.1993 та 15.03.2000), право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Згідно п.1 ч.1 ст.27 ЗК України від 18.12.1990 (в редакції станом на 15.03.2000), право користування земельною ділянкою чи її частиною припиняється у разі: 1) добровільної відмови від земельної ділянки.

Згідно ч.1 ст.67 ЗК Українивід 18.12.1990 (в редакції станом на 10.02.1993 та 15.03.2000), громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач. Розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара.

Відповідно до пп.10 п. "б" ст.30, пп.1 п."б" ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування» ( в редакції станом на момент винесення оскаржуваного рішення), до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить: облік та реєстрація відповідно до закону об`єктів нерухомого майна незалежно від форм власності; прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно п.1.6., 2.1, пп. "а" 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 ( в редакції станом на момент винесення оскаржуваного рішення), реєстрації підлягають права власності тільки на об`єкти нерухомого майна, будівництво яких закінчено та які прийняті в експлуатацію у встановленому порядку, за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, яке проводить реєстрацію права власності на ці об`єкти.

Для реєстрації виникнення, існування, припинення прав власності на нерухоме майно та оформлення прав власності на нерухоме майно до БТІ разом із заявою про реєстрацію прав власності подаються правовстановлювальні документи (додаток 1), їх копії (нотаріально засвідчені), а також інші документи, що визначені цим Положенням. Відповідальність за достовірність та повноту інформації у документах несе власник (власники) нерухомого майна.

Оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності органами місцевого самоврядування фізичним та юридичним особам на новозбудовані, перебудовані або реконструйовані об`єкти нерухомого майна за наявності акта про право власності на землю або рішення про відведення земельної ділянки для цієї мети та за наявності акта комісії про прийняття об`єкта і введення його в експлуатацію.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.16 ЦК України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить, зокрема, визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування.

Відповідно до ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 331 ЦК України (в редакції станом на момент прийняття оспорюваного рішення), право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За заявою заінтересованої особи суд може визнати її власником недобудованого нерухомого майна, якщо буде встановлено, що частка робіт, яка не виконана відповідно до проекту, є незначною.

Згідно ч.1 ст.393 ЦК України правовий акт органу органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Оцінюючи покази свідків, оглянуті в судовому засіданні та наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Так, ксерокопія рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 23.05.1990 №109 не є належним доказом, який би підтверджував той факт, що ОСОБА_3 було надано дозвіл на будівництво житлового будинку по АДРЕСА_2 , оскільки судом встановлено, що оригіналу даного рішення не існує та не могло існувати. Як вбачається із ксерокопії даного рішення, воно завірено печаткою із зображенням малого герба України, якої та той час не могло існувати, так як зображення малого герба України з`явилось лише у 1992 році. Окрім того, в ході судового засідання судом встановлено, що вулиця Заболотного створена лише у 1993 році, а наділ земельних ділянок по даній вулиці розпочався з вересня 1992 року, а відтак у даному рішенні не могла бути зазначена назва вулиці, якої на той час ще не існувало. При цьому судом взято до уваги, що в судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та третя особа вказали, що земельну ділянку вони купляли у Баришнікова. Між тим ОСОБА_10 отримала дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку та господарських споруд в АДРЕСА_1 лише 10.02.1993 , тому аж ніяк у 1990 році ОСОБА_3 не могла будь-яким чином, в тому числі і на підставі рішення виконкому Кинашівської сільської Ради народних депутатів отримати земельну діляннку по АДРЕСА_2 від останньої. Таким чином, ксерокопія рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 23.05.1990 №109 має ознаки підробки, а тому розцінюється судом як фіктивне.

Відтак, суд приходить до висновку, що фіктивне рішення виконавчого комітету Кинашівської сільської Ради народних депутатів від 23.05.1990 №109 стало підставою для передачі безкоштовно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд по АДРЕСА_2 та зверненні останньої 20.04.2004 до КП "Тульчинське МБТІ" для проведення інвентаризації житлового будинку по АДРЕСА_2 для введення його в експлуатацію, що в подальшому призвело до незаконного оформлення права власності за ОСОБА_3 на даний житловий будинок.

Зважаючи на встановлені обставини, аналіз наведених норм матеріального права, суд дійшов висновку пронаявність правових підстав для визнання незаконним та скасування рішення Кинашівської сільської ради № 90 від 14.07.2004 про надання у власність ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_2 , оскільки воно порушує права та інтереси позивача.

Відповідно до ч.1, 2, 4 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав.

За визначенням, наведеним у пп.1 п.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Частиною 1 ст.5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, у розумінні положень наведеної норми, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Враховуючи, що суд прийшов до висновку, що оскаржуване рішення Кинашівської сільської ради № 90 від 14.07.2004 є незаконним і підлягає скасуванню, тому підлягає скасуванню і державна реєстрація права власності житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстрованого за ОСОБА_3 , аджескасування у судовому порядку вищевказаного рішення тягне за собою й відповідні правові наслідки стосовно легітимності відомостей в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також дана вимога є похідною від первісної позовної вимоги.

Вирішуючи питання щодо застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно вимог 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За змістом ч. 3-5 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові лише у випадку, коли позов доведений. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Судом враховано, що оспорювальне рішення видано 14.07.2004, відтак строк позовної давності сплив 14.07.2007. Водночас, судом взято до уваги, що позивач взнала про порушення свого права лише на початку 2020 року, після звернення до Кинашівської сільської ради з метою отримати дозвіл на розробку технічної документації для отримання у власність земельної ділянки з цільовим призначенням, для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому твердження представника відповідача ОСОБА_4 про те, що позивач могла знати про порушення свого справа з моменту її реєстрації в будинку не знайшло свого підтвердження в судововому засіданні, адже як встановлено судом і позивач, і відповідач ОСОБА_3 були зареєстровані в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 ще до видачі органом місцевого самоврядування правовстановлючого документу на даний житловий будинок.

Відтак, оскільки позивач взнала про порушення свого права на початку 2020 року, а з позовом до суду остання звернулася 26.02.2021, тобто в межах трирічного строку, тому суд вважає, що підстави для застосування наслідків спливу позовної давності відсутні.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідачів у рівних частках підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 908 грн ( а.с.1), а саме по 454 грн з кожного. Правових підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу відповідачу ОСОБА_3 немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.41, 55 Конституції України, ст.17, 19, 22, 67 ЗК України від 18.12.1990 (в редакції станом на 10.02.1993 та 15.03.2000), ст.31 Закону України «Про місцеве самоврядування» ( в редакції станом на момент винесення оскаржуваного рішення), п.1.6., 2.1, пп. "а" 6.1 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 ( в редакції станом на момент винесення оскаржуваного рішення), ст.2, 5, 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ст. 16, 21, 182, 256, 257, 261, 267, 317, 331, 393 ЦК України, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та Тульчинської міської ради Вінницької області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_5 про визнання рішення Кинашівської сільської ради Тульчинського району №90 від 14.07.2004 недійсним та скасування права власності на житловий будинок задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Кинашівської сільської ради № 90 від 14.07.2004 про надання у власність ОСОБА_3 житлового будинку АДРЕСА_2 .

Скасувати державну реєстрацію права власності житлового будинку АДРЕСА_2 , зареєстрованого за ОСОБА_3 .

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою АДРЕСА_5 , та Тульчинської міської ради, ідентифікаційний код в , місцезнаходження якої: вул. М. Леонтовича, 1, м. Тульчин, Тульчинський район, Вінницької область, 23600, судові витрати з оплати судового збору в розмірі 908 грн (дев`ятсот вісім гривень), по 454 грн (чотириста п`ятдесят чотири гривні) з кожного.

В стягненні судових витрат ОСОБА_3 на професійну правничу допомогу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.07.2022.

Суддя: