У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2022 року м. Київ

Справа №824/16/22

Провадження№ 22-вк/824/54/2022

Резолютивна частина ухвали оголошена 30 вересня 2022 року

Повний текст ухвали складено 03 жовтня 2022 року

Київський апеляційний суд

в складі: головуючого судді Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Карпенко В.Р.

учасники справи:

сторони арбітражного

розгляду позивач BRV Traide s.r.o.

відповідач Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом»

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника BRV Traide s.r.o. адвоката Іваненка Михайла Анатолійовича про визнання і надання дозволу на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промислові палаті України від 20 грудня 2021 року №124/2021, ухваленого у складі Арбітражного суду: Крупчан О.Д., Атаманова Ю.Є., Захарченко Т.Г., у справі за позовом BRV Traide s.r.o.(Республіка Словаччина)до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник BRV Traide s.r.o. адвокат Іваненко М.А. звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року №124/2021, ухваленого у складі Арбітражного суду: Крупчан О.Д., Атаманова Ю.Є., Захарченко Т.Г., у справі за позовом BRV Traide s.r.o.(Республіка Словаччина)до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», про стягнення заборгованості, яким вирішено: «Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (, місцезнаходження: Україна, 01054, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 31) на користь BRV Traide s.r.о. (ідентифікаційний номер: 48 1 75 463; юридична адреса: SlovakRepublic, 811 01, Bratislava, Spitalska str. 53) 102 154,00 евро - заборгованості, 1 486,13 евро - трьох процентів річних, нарахованих за період з 27 травня 2021 року по 19 листопада 2021 року, 5 868,31 евро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 4 000,00 евро - на відшкодування витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом справи, а разом 113 508,44 евро (сто тринадцять тисяч п`ятсот вісім евро та 44 євроценти), а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму заборгованості кожного дня, починаючи з 20 листопада 2021 року, до моменту сплати суми заборгованості у повному обсязі за наступною формулою: сума заборгованості х 3% т- на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення».

В обґрунтування заяви, представник Представник BRV Traide s.r.o. адвокат Іваненко М.А. посилався на те, що 11 січня 2021 року між BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) та Державним підприємством «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (Україна) було укладено Контракт поставки №53-129-01-21-02212.

Заявник вказує, що відповідно до п.9.2-9.4 Контракту сторони передбачили арбітражне застереження, домовившись про наступне: « Усі неврегульовані за Котрактом спори передаються заінтересованою Стороною на розгляд Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у відповідності до Регламенту даного суду з дотриманням претензійного порядку врегулювання спору. Місцезнаходження арбітражного суду - м. Київ,Україна, Право, що підлягає застосуванню - матеріальне право України. Мова діловодства та арбітражного судочинства - українська».

Зазначені положення Контракту становлять арбітражну угоду, укладену сторонами в письмовій формі з дотриманням вимог ст. 7 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» та п. 1 ст. 2 Регламенту Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України. Оригінал Договору, що містить наведену арбітражну угоду, додається.

У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань за договором, зокрема, нездійснення оплати поставленого товару, стягувач BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) звернувся до Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з позовом про стягнення заборгованості.

20 грудня 2021 року Міжнародний ком ерційний арбітражний суд при Торгово-промисловій палаті України у складі Арбітражного суду: Крупчан О.Д., Атаманова Ю.Є., Захарченко Т.Г., постановив рішення у справі №124/2021, яким вирішено: «Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (, місцезнаходження: Україна, 01054, м. Київ, вул. Івана Франка, буд. 31) на користь BRV Traide s.r.о. (ідентифікаційний номер: 48 1 75 463; юридична адреса: Slovak Republic, 811 01, Bratislava, Spitalska str. 53) 102 154,00 евро - заборгованості, 1 486,13 евро- трьох процентів річних, нарахованих за період з 27 травня 2021 року по 19 листопада 2021 року, 5 868,31 евро - на відшкодування витрат з арбітражного збору, 4 000,00 евро - на відшкодування витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом справи, а разом 113 508,44 евро (сто тринадцять тисяч п`ятсот вісім евро та 44 євроценти), а також три проценти річних, що нараховуються на несплачену суму заборгованості кожного дня, починаючи з 20 листопада 2021 року, до моменту сплати суми заборгованості у повному обсязі за наступною формулою: сума заборгованості х 3% т- на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення».

Вказано, що рішення вступило в силу з дати його винесення.

З метою добровільного виконання рішення 11 січня 2022 року стягувачем боржнику було направлено вимогу про добровільне виконання рішення, у якій він просив перерахувати визначену суму грошових коштів на рахунок стягувача протягом семи днів з дати отримання такого листа. При цьому, стягувач попередив про те, що у разі невиконання рішення добровільно, він буде змушений вдатися до процедури його визнання та примусового виконання, що може призвести до збільшення витрат боржника - у зв`язку з продовженням нарахування 3% річних на суму основного боргу та витрат на правову допомогу.

Проте, станом на день звернення із даною заявою до суду, боржник добровільно не виконав рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року, яке набрало законної сили та є обов`язковим з дати його винесення, а тому стягувач вимушений звертатись до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення з метою примусового виконання рішення.

Державне підприємство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» 17 червня 2022 року подало заперечення на заяву BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у якому заперечило щодо поданої заяви та просило її залишити без задоволення.

В судовому засіданні представник BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) - Іваненко М.А. підтримав подану заяву та просив її задовольнити. При цьому подав заяву в якій просив зменшити розмір витрат на правничу допомогу до суми 9837 Євро.

Представник Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» Митичкин А.С. в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви представника BRV Traide s.r.o.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заявника Іваненко М.А. , пояснення представника Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» Митичкина А.С., вивчивши та дослідивши заяву разом з доданими до неї матеріалами, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав.

Статтею 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Частиною 1 статті 82 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлено, що визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до положень частини 1 статті 35 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» арбітражне рішення, незалежно від того, в якій країні воно було винесено, визнається обов`язковим і при поданні до компетентного суду письмового клопотання виконується з урахуванням положень цієї статті та статті 36.

Визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу - це поширення законної сили такого рішення на територію України і застосування засобів примусового виконання в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Частиною 1 ст. 475 ЦПК України визначено, що питання визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу розглядається судом за заявою стягувача відповідно до цієї глави, якщо боржник має місце проживання (перебування) або місцезнаходження на території України.

Згідно з ч. 3 ст. 475 ЦПК України заява про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу подається до апеляційного суду, юрисдикція якого поширюється на місто Київ, протягом трьох років з дня прийняття рішення міжнародним комерційним арбітражем.

Вирішуючи питання про визнання та надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, суд не може оцінювати, чи законним є прийняте рішення, обговорювати його правильність по суті чи вносити будь-які зміни до його змісту, а перевіряє лише дотримання строків звернення з клопотанням, дотримання вимог процесуального закону щодо його форми і змісту та наявність обставин, які можуть бути підставою для відмови в задоволенні заяви.

Відповідно до статті 5 Конвенції про визнання та виконання іноземних арбітражних рішень від 10 червня 1958 року (Нью-Йорк) (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 08 січня 1961 року, у визнанні і приведенні у виконання арбітражного рішення може бути відмовлено на прохання тієї сторони, проти якої воно спрямовано, лише у разі, якщо ця сторона надасть компетентній владі за місцем порушеного клопотання про визнання і приведення рішення у виконання докази того, що:

a) сторони в арбітражній угоді, за принципами застосовуваного до них закону, в будь-якій мірі були недієздатними або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а за відсутності вказівки про таке підпорядкування, згідно із законом країни, де рішення було винесено, або

b) сторона, проти якої винесено рішення, не була належним чином повідомлена про призначення арбітра або про арбітражний розгляд або з інших причин не могла подати свої пояснення, або

c) вказане рішення винесено у спорі, не передбаченому або не підпадаючому під дію положень арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, або містить висновки з питань, що виходять за межі арбітражної угоди або арбітражного застереження в договорі, з тим, однак, що у разі, якщо висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або застереженням, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою або застереженням, то та частина арбітражного рішення, яка містить висновки з питань, охоплених арбітражною угодою або арбітражним застереженням в договорі, може бути визнана і виконана, або

d) склад арбітражного органу або арбітражний процес не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї країни, де мав місце арбітраж, або

е) рішення ще не стало остаточним для сторін або було скасовано або призупинено його виконання компетентною владою країни, де воно було винесено, або країни, закон якої застосовувався.

У визнанні та приведенні у виконання арбітражного рішення може бути також відмовлено, якщо компетентна влада країни, в якій порушується клопотання про визнання і приведення у виконання рішення, дійде висновку, що: a) об`єкт спору не може бути предметом арбітражного розгляду за законами цієї країни, або b) визнання і приведення у виконання цього рішення суперечать публічному порядку цієї країни.

Статтею 478 ЦПК України та статтею 36 Закону України «Про міжнародний комерційний арбітраж» передбачено, що суд відмовляє у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу, якщо:

1) на прохання сторони, проти якої воно спрямоване, якщо ця сторона подасть суду доказ того, що:

а) одна із сторін в арбітражній угоді була якоюсь мірою недієздатною; або ця угода є недійсною за законом, якому сторони цю угоду підпорядкували, а в разі відсутності такої вказівки, - за законом держави, де рішення було винесено; або

б) сторону, проти якої винесено рішення, не було належним чином сповіщено про призначення арбітра чи про арбітражний розгляд або з інших поважних причин вона не могла подати свої пояснення; або

в) рішення винесено щодо спору, не передбаченого арбітражною угодою, або такого, що не підпадає під її умови, або містить постанови з питань, що виходять за межі арбітражної угоди; проте якщо постанови з питань, охоплених арбітражною угодою, можуть бути відокремлені від тих, які не охоплюються такою угодою, то та частина арбітражного рішення, яка містить постанови з питань, що охоплені арбітражною угодою, може бути визнана і виконана; або

г) склад міжнародного комерційного арбітражу або арбітражна процедура не відповідали угоді між сторонами або, за відсутності такої, не відповідали закону тієї держави, де мав місце арбітраж; або

ґ) рішення ще не стало обов`язковим для сторін, або було скасовано, або його виконання зупинено судом держави, в якій або згідно із законом якої воно було прийнято; або

2) якщо суд визнає, що:

а) відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу; або

б) визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Тягар доведення наявності підстав для відмови у визнанні і виконанні арбітражного рішення покладається на сторону, яка заперечує проти заяви стягувача (правова позиція Верховного Суду України, викладена у справі № 6-39цс14).

Боржником не надано будь-яких належних обґрунтувань та доказів, які б стали підставою для відмови у задоволенні заяви BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) відповідно до вимог вищезазначених норм.

Таким чином, судом встановлено, що BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) звернулось до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі №124/2021 у межах встановленого законом строку, заявником до заяви долучено документи згідно з переліком, передбаченим ст. 476 ЦПК України, на час звернення до суду із заявою про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року вступило в законну силу, було остаточним для сторін та підлягало виконанню, відповідач був належним чином повідомлений про арбітражний розгляд, угода, яка містить арбітражне застереження, недійсною не визнавалася, а рішення винесене арбітражним судом щодо спору, передбаченого арбітражною угодою.

Судом також не визнано, що відповідно до закону спір, з огляду на його предмет, не може бути переданий на вирішення міжнародного комерційного арбітражу або визнання та виконання цього арбітражного рішення суперечить публічному порядку України.

Відповідно до частини 1 статті 479 ЦПК України за результатами розгляду заяви про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу суд постановляє ухвалу про визнання і надання дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу або про відмову у визнанні і наданні дозволу на виконання рішення міжнародного комерційного арбітражу за правилами, встановленими цим Кодексом для ухвалення рішення.

Відповідно до положень частин 4 та 5 статті 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу передбачена сплата відсотків та (або) пеня, які нараховуються відповідно до умов, вказаних в рішенні міжнародного арбітражу, суд вказує в своїй ухвалі про визнання та надання дозволу на виконання такого рішення про нарахування таких відсотків та (або) пені до моменту виконання рішення з урахуванням чинного законодавства, що регулює таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який (яка) здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого (якої) можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу.

Згідно із частиною 6 статті 479 ЦПК України якщо в рішенні міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті або валютах, суд, який розглядає це клопотання, вказує в своїй ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу, а за заявою стягувача суд визначає суму стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 15 травня 2018 року у справі № 759/16206/14-ц викладений правовий висновок щодо повноважень виконавця нараховувати відсотки на визначену чинним рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму відшкодування збитків.

Рішення міжнародного комерційного арбітражу у цій справі не містить двозначності стосовно того, в якому розмірі боржники мають сплатити відсотки на користь стягувача, а проведення виконавцем розрахунку відсотків не є втручанням у відносини, врегульовані в арбітражному застереженні, та не може вважатися виходом за межі повноважень і порушенням публічного порядку.

Оскільки рішенням міжнародного комерційного арбітражу суму стягнення зазначено в іноземній валюті та стягувач не звертався з заявою про визначення суми стягнення в національній валюті України за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали, тому суд вказує в ухвалі суму стягнення у валюті, зазначеній в рішенні міжнародного комерційного арбітражу.

З огляду на те, що судом не встановлено підстав для відмови у визнанні та наданні дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі №124/2021, то подана заява BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка), подана представником Іваненком М.А., підлягає задоволенню.

Відповідно, слід видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі №124/2021.

Щодо витрат на правову допомогу

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В матеріалах справи міститься ордер серії АІ №1202125, відповідно до якого адвокат Іваненко М.А. представляє інтереси BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) в Київському апеляційному суді, а також свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР №21/1347, видане Іваненку М.А. (а.с.10-11).

Разом із поданою заяво про визнання і надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі №124/2021, представник Іваненко М.А. надав договір №29/04/21 про надання правової допомоги від 29 квітня 2021 року, укладений між АО «Конвента Ліґал» в особі генерального директора Іваненка М.А., та BRV Traide s.r.o. (а.с.12-16).

Відповідно до розділу 4 вказаного вище договору про надання правової допомоги передбачено, що клієнт оплачує послуги, які надає Conventa Legal, виходячи з фіксованих сум, погоджених за взаємною угодою сторін. Вартість послуг, які надає Conventa Legal, узгоджується сторонами шляхом переговорів, обміну електронними повідомленнями, укладенням додатків до даного договору. Вартість розраховується в євро, при цьому оплата здійснюється клієнтом у порядку, визначеному за згодою сторін.

Крім того, в матеріалах справи міститься Додаткова угода №8 до договору №29/04/21 про надання правової допомоги від 05 січня 2022 року, укладена між АО «Конвента Ліґал» в особі генерального директора Іваненка М.А., та BRV Traide s.r.o. (а.с.17-18).

Відповідно до розділу 3 вказаної додаткової угоди передбачено, що сторони домовились, що загальна вартість послуг, передбачених п.2.1.1 даної додаткової угоди становить 10 000 євро, та їх оплата здійснюється наступним чином: 5 000 євро сплачується клієнтом шляхом передоплати до винесення ухвали Київського апеляційного суду за результатами розгляду справи та решта 5 000 євро сплачується клієнтом після винесення зазначеної ухвали Київського апеляційного суду.

У разі постановлення Київським апеляційним судом ухвали на користь клієнта, клієнт зобов`язується додатково до гонорару, передбаченого п.3.1 цієї додаткової угоди, сплатити винагороду («гонорар успіху»), що становить 10% від суми арбітражного рішення, яку присуджено до визнання та примусового виконання.

Згідно наданої на час розгляду Додаткової Угоди №8-1укладеної 18 липня 2022 року до Договору№29/04/21 про надання правової допомоги, сторони - АО «Конвента Ліґал» в особі генерального директора Іваненка М.А., та BRV Traide s.r.o. домовились, що загальна вартість послуг, передбачених п.2.1 даної додаткової угоди становить 7 000 євро, та їх оплата здійснюється наступним чином: 5 000 євро сплачується клієнтом шляхом передоплати до винесення ухвали Київського апеляційного суду за результатами розгляду справи та решта 2000 Євро сплачується клієнтом після винесення зазначеної ухвали Київського апеляційного суду.

У разі постановлення Київським апеляційним судом ухвали на користь клієнта, клієнт зобов`язується додатково до гонорару, передбаченого п.3.1 цієї додаткової угоди, сплатити винагороду («гонорар успіху»), що становить 2,5% від суми арбітражного рішення, яку присуджено до визнання та примусового виконання.

Також заявником на підтвердження виконання замовником послуг правничої допомоги надано invoice №116/07/22 від 18.07.2022 року про сплату BRV Traide s.r.o. послуг АО «Конвента Ліґал» на суму 5000 Євро.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Зазначений висновок міститься у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у справі № 306/1198/17 від 08 квітня 2020 року.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог ч.5 ст. 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 211/1674/19 (провадження № 61-2679св20), від 19 серпня 2020 року у справі № 195/31/16-ц (провадження № 61-15811св19).

Заперечуючи проти суми понесених заявником на оплату послуг правничої допомоги, представником Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» не зазначено в чому полягає не співмірність витрат на правничу допомогу.

Оскільки представник BRV Traide s.r.o. згідно з положеннями статті 81 ЦПК України довів надання правової допомоги у суді в заявленому розмірі, зазначений розмір витрат відповідає критерію розумності, співмірності та був необхідним , суд доходить висновку, що клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат не підлягає задоволенню, оскільки належним чином не обґрунтовані та недоведені.

Таким чином, з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» на користь BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) підлягає стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9837 46 Євро, із яких 5000 Євро сплачених згідно invoice №116/07/22 від 18.07.2022 року, 2000 Євро, що сплачується клієнтом після винесення зазначеної ухвали Київського апеляційного суду та 2837 Євро, як 2,5% від суми арбітражного рішення, яку присуджено до визнання та примусового виконання ( 113508,44 /100 х 2,5).

Крім цього, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з боржника у справі Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» на користь BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1240,50 грн, сплата якого підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням №288 від 21 січня 2022 року.

Керуючись ст. 141, 268, 351, 352, 474, 477, 479 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) подану представником Іваненко Михайлом Анатолійовичем - задовольнити.

Визнати і надати дозвіл на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 20 грудня 2021 року у справі №124/2021 за позовом BRV Traide s.r.o. (Словацька Республіка) до Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» про стягнення заборгованості, суми 3% річних від простроченої суми заборгованості, та відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору та витрат на оплату правничої допомоги.

Видати виконавчий лист на примусове виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України у ухваленого у складі Арбітражного суду: Крупчан О.Д., Атаманова Ю.Є., Захарченко Т.Г., одноособового арбітра Винокурової Л.Ф. 20 грудня 2021 року у справі №124/2021 про стягнення з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (місцезнаходження: Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (місцезнаходження: Україна, 01054, м.Київ вул. Івана Франка,31, ) на користь BRV Traide s.r.o. (Slovenska Republika, 811 01, Bratislava, Spitalska ul. 53; ICO: 48 175 463) 102154,00 євро - заборгованість, 1486,13 євро - 3% річних, нарахованих за період з 27 травня 2021 року по 19 листопада 2021 року, 5868,31 євро - на відшкодування витрат зі сплати арбітражного збору, 4000,00 євро - на відшкодування витрат, пов`язаних з арбітражним розглядом справи, а разом 113508,44 євро (сто тринадцять тисяч п`ятсот вісім євро та сорок чотири євроценти), а також 3% річних, що нараховуються на несплачену суму заборгованості за кожен день прострочення, починаючи з 19 листопада 2021 року, до моменту сплати суми заборгованості у повному обсязі за наступною формулою: сума заборгованості х 3% ? на кількість днів у відповідному році (365/366) х на кількість днів прострочення;

Стягнути з Державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» (місцезнаходження: Україна, 01032, м. Київ, вул. Назарівська, буд. 3, ) в особі Відокремленого підрозділу «Централізовані закупівлі» (місцезнаходження: Україна, 01054, м.Київ вул. Івана Франка,31, ) на користь BRV Traide s.r.o. (Slovenska Republika, 811 01, Bratislava, Spitalska ul. 53; ICO: 48 175 463) понесені судові витрати з розгляду вказаної справи у розмірі 1240,50 грн, сплаченого судового збору та 9837 Євро витрат пов`язаних із оплатою правничої допомоги.

Ухвала суду може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до цього суду.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Суддя А.М. Стрижеус