Єдиний унікальний номер 341/1859/22
Номер провадження 2-з/341/9/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року місто Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Мергеля М. Р. розглянув заяву представниці ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів.

встановив:

23.12.2022 ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів, у якому просить:

- визнати екскаватор-навантажувач самохідний, колісний Akerman EW20, серійний номер 2546, 1995 року випуску, вага 18 тон, жовтого кольору, з дизельним двигуном потужністю НОМЕР_1 , який придбав ОСОБА_4 у м. Падборн та ввіз на митну територію України 05.03.2014 на підставі митної декларації ІМ40АА № 209090401/2014/00098, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- стягнути з ОСОБА_3 кошти у розмірі 2/3 частки від 25000,0 доларів США, а саме 16666,0 доларів США у гривневому еквіваленті на день прийняття судом рішення.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у 2001 році зареєстрували шлюб. У 2020 році ОСОБА_4 помер. За життя ОСОБА_4 у 2014 році придбав екскаватор Akerman за ціною 8000,0 євро, кошти за який сплатив з сімейного бюджету подружжя. Зазначає, що позивачці належить право на 2/3 частки придбаної у шлюбі спадкодавцем вищевказаної будівельної техніки. Проте, спадкоємець ОСОБА_3 реалізував вказаний екскаватор, а кошти від реалізації одноосібно привласнив. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Данилюка О. О. за оформленням спадкових прав на зазначений екскаватор, однак нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа та відомостей, які б підтверджували державну реєстрацію права власності на вказане майно.

27.12.2022 представниця ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , подала до суду заяву про забезпечення позову.

Заява мотивована тим, що у разі невжиття заходів забезпечення позову може бути істотно ускладнено чи унеможливлено виконання рішення суду у справі у разі задоволення позовних вимог.

З огляду на викладене, просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на екскаватор Akerman EW20, а також шляхом накладення арешту на усе рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що належать ОСОБА_3 у межах розміру ціни позову (609442,28 грн).

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З урахуванням приписів ч. 1 ст. 153 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд заяви здійснюється без виклику сторін та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Надаючи правову оцінку заяві про забезпечення позову та долученим до неї матеріалам, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою ст. 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, зокрема шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, заборони вчиняти певні дії.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Як убачається зі змісту позовної заяви та заяви про забезпечення позову екскаватор-навантажувач на цей час, ймовірно, перебуває у власності третьої особи, яка не є учасником провадження у цій справі.

З огляду на те, що у своїх позовних вимогах позивачка не ставить питання про відновлення її права власності на вказане майно (його повернення), а кінцевою метою позову є стягнення з відповідача коштів у розмірі 2/3 вартості реалізованого майна, суд дійшов висновку про те, що накладення арешту на таке майно як спосіб забезпечення позову порушить права та інтереси третьої особи, нового власника майна. Водночас накладення арешту на весь транспортний засіб не відповідатиме принципу співмірності.

Також, заявник не надала жодних доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову як арешт екскаватора-навантажувача, усього рухомого та нерухоме майна, грошових коштів, які належать ОСОБА_3 у межах розміру ціни позову, може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Тобто, жодні дані не свідчать про те, що відповідач до закінчення розгляду справи має намір приховати чи реалізувати наявне у нього рухоме, нерухоме майно та грошові кошти.

Крім того, вимоги заявниці не конкретизовані. Сторона позивачки просить накласти арешт на невизначене рухоме, нерухоме майно та грошові кошти відповідача, не зазначаючи, яке саме майно має бути арештоване; не надає доказів належності цього майна відповідачу та його вартості, не зазначає банківські установи та номери рахунків, на яких перебувають кошти відповідача, тощо. Тобто, в порушення вимог п. 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України відсутні інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Таким чином, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявниці щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, у тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Відповідно ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 260, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви представниці ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського районного нотаріального округу Данилюк О. О., про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та стягнення коштів.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СуддяМикола МЕРГЕЛЬ