Провадження № 2/686/5752/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022

Хмельницький міськрайонний суд

в складі: головуючого судді - Салоїд Н.М.,

при секретареві - Лоб І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом

Міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго»

до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення заборгованості за комунальні послуги, -

встановив:

Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго» звернулося до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який обґрунтовує тим, що МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» надає відповідачам послуги з теплопостачання до приміщення загальною площею 51,2 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі є співвласниками вказаної квартири та споживачами послуг з теплопостачання, що надає МКП «Хмельницьктеплокомуненерго».

Однак, відповідачі всупереч Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою КМУ 21.07.2005 року за № 630 плату за послуги з теплопостачання за затвердженими в установленому законом порядку тарифами, як користувачі житла не вносили внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 13.07.2022 року заборгованість відповідача за період з 01.11.2018 року по 30.06.2021 року становить 28 119,44 грн. боргу за послуги з теплопостачання. Просить стягнути її з відповідачів по 14 059,72 грн. з кожного та судовий збір.

Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 17 вересня 2021 року справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

15 листопада 2021 року ухвалено рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

19 вересня 2022 року призначено заяву про перегляд заочного рішення суду до судового розгляду.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28 вересня 2022 року рішення Хмельницького міськрайонного суду від 15.11.2021 року, ухвалене в заочному порядку скасоване.

В судовому засіданні представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала та просить стягнути з відповідачів вартість наданих послуг по 14 059,72 грн. з кожного.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлялись у передбаченому законом порядку. Відзиву на позов не подав.

Представник ОСОБА_1 подав клопотання у якому посилається на те, що жодних договорів з цим підприємством на постачання теплової енергії не укладав, адресою постачання теплової енергії не проживає, заборгованості перед комунальним підприємством не має, просить відмовити у задоволенні позову за недоведеністю, розгляд справи проводити за його відсутності.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, викладені у поданій позовній заяві, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи доказами, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 року за № 630, платежі за послуги з теплопостачання вносяться власниками квартир, наймачами житла, орендарями щомісяця за затвердженими тарифами. З відповідачами в установленому законом порядку 13.03.2006 року укладено договір про надання послуг з теплопостачання.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у квартирі під АДРЕСА_2 відповідно до довідки МКП «Хмельницьктеплокомуненерго» №1 від 14.10.2022 року.

Відповідач ОСОБА_2 у квартирі під АДРЕСА_2 не зареєстрований та у ній не проживає, хоча є власником однієї другої її частини. Вказані обставини підтверджуються довідкою відділу реєстрації та довідкою ОСББ «Озерне».

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками вказаної квартири по одній другій частці кожен, до якої позивачем надаються послуги з теплопостачання, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.09.2022 року.

Відповідачі, до яких заявлено позов, відповідно до наданого розрахунку допустили заборгованість по розрахунках за теплопостачання в розмірі 28 119.44 грн. за період з 01.11.2018 року по 30.06.2021 року у сумі по 14 059,72 грн. кожен.

Означені обставини щодо розміру заборгованості відповідачів підтверджується розрахунком заборгованості за затвердженими рішенням виконавчого комітету Хмельницької міської ради тарифами.

Суд не приймає до уваги твердження представника Федирчика Мирослава М. про те, що ОСОБА_1 (викладені у клопотанні 26.08.2022 року) не є власником означеного приміщення є неправдивими, позаяк повністю спростовані реєстром про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18.04.2008 року свідоцтвом про право власності.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 є власником однієї другої частини цієї квартири згідно Державного реєстру прав на нерухоме майно, а тому зобов`язаний нести відповідальність за комунальні послуги за надані послуги з теплопостачання.

Відповідно до положень частини четвертої статті 319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно зі статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року (тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Частиною першою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обся

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

Частиною другою статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (який втратив чинність 01 травня 2019 року) передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до абзацу 6 частини третьої статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (у чинній редакції) плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

Тому не є прийнятними твердження представника відповідача про ненадання доказів розрахунків тарифів, вони опубліковані на офіційному сайті та знаходяться у загальному доступі.

Правовідносини з приводу постачання теплової енергії, що виникли між сторонами, регулюються Законами України «Про теплопостачання», «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила). В даному випадку застосовується Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 19 та 25 Закону України «Про теплопостачання» встановлено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. У разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Проте, всупереч вимогам статті 526 ЦК України та Правилам надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, відповідачі як власники житла не виконували зобов`язання з оплати за надані послуги теплопостачання, у зв`язку з чим виникла заборгованість,

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18).

Законом України «Про теплопостачання» визначено, що теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, визначено споживача теплової енергії, як фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридичну особу, яка використовує теплову енергію відповідно до договору.

Відповідач ОСОБА_1 надав довідку відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради за № Ф-03-24887 від 29.08.2022 року, в якій значиться про те, що він зареєстрований разом із членами своєї родини по АДРЕСА_3

Отже, відповідачі користувалися послугами, що надавав позивач, разом з тим розрахунки з оплати спожитих послуг з опалення та підігріву гарячої води вчасно не проводили, тому підлягає стягненню заборгованість в сумі 28 119,44 грн..

З урахуванням положень ч. 3 ст. 510 ЦК грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, в тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити грошові кошти на користь кредитора, зокрема, й договір про надання послуг, в якому установлена ціна договору - абонентська плата.

Тому слід стягнути з відповідача в солідарному порядку заборгованість в повному обсязі та судовий збір в сумі по 1 135,0 грн. з кожного відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Суд не вбачає підстав для стягнення витрат, понесених на правову допомогу, оскільки позов задоволено.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 99, 209, 212, 214-216 ЦПК України, ст. ст. 509, 510, 524, 533-535 526, 901 ЦК України, ст.ст. 67-68 Житлового кодексу України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. № 1875, суд

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість з теплопостачання в розмірі 14 059,72 грн. (Чотирнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять грн. 72 коп.) та судовий збір в сумі 1 135,0 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь міського комунального підприємства «Хмельницьктеплокомуненерго» заборгованість з теплопостачання в розмірі 14 059,72 грн. (Чотирнадцять тисяч п`ятдесят дев`ять грн. 72 коп.) та судовий збір в сумі 1 135,0 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 30 діб з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду через Хмельницький міськрайонний суд.

Повний текст рішення складно 16.12.2022 року

Позивач: Міське комунальне підприємство «Хмельницьктеплокомуненерго», ідентифікаційний код 03356571, місцезнаходження: м. Хмельницький, вул. Чорнобрового, 5.

Відповідачі: ОСОБА_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя: