ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3496/22 Справа № 180/2079/20 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко С. І. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Деркач Н.М.,

суддів: Пищиди М.М., Ткаченко І.Ю.,

при секретарі - Усик А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживача.

В обгрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що вона є споживачем газу за адресою: АДРЕСА_1 . 22.10.2019 р. відповідачем у її будинку був прийнятий до експлуатації та встановлений побутовий лічильник газу типу ВК зав.№12317908, який перед монтажем був перевірений лабораторією з повірки побутових газових лічильників нікопольського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» 16.10.2019 р., про що у паспорті лічильника було поставлено відмітку про проведення перевірки. При монтажі лічильника було складено акт від 22.10.2019 р. л/с 1, в якому були зазначені покази лічильника та номери встановлених на лічильнику пломб. 03.03.2020 р. представниками відповідача у її домоволодінні було складено Акт про порушення № 23. Підставою складання акту стало те, що представниками відповідача начебто виявлений «позаштатний режим роботи ПГЛ». Після чого лічильник було демонтовано для проведення експертизи. 10.03.2020 р. відповідачем було проведено експертизу знятого у домоволоінні позивача лічильника, про що було складено Акт №48, який вона отримала під підпис 22.07.2020 р. В акті вона зазначила свої заперечення. За висновком експертизи «підтверджено несанкціоноване втручання в роботу лічильника прихованого способу» та лічильник визнано непридатним до експлуатації за пунктами 1.3, 1.5, 1.6. 22.07.2020 р. відповідачем було видано рахунок на оплату збитків в сумі 26 891,04 грн. за 4044,29 м3 недооблікованого газу за період з 22.10.2019 р. по 02.03.2020 р. після чого, 22.11.2020 р. у її домоволодінні було припиненно газопостачання шляхом встановлення заглушки ввідного крану, про що відповідачем було складено акт. Позивач вважала, що незаконні дії відповідача порушують її права споживача.

На підставі наведеного позивач просила суд визнати незаконним нарахування об`єму необлікованого природнього газу 4044,29 м3 за період з 22.10.2019 р. по 03.03.2020 р. у сумі 26 891,04 грн.; визнати незаконним припинення газопостачання у домоволодінні АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідача поновити споживачу газопостачання у домоволодінні АДРЕСА_1 ; стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення у даній справі повністю відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з газопостачання за адресою: будинок АДРЕСА_1 , оскільки фактично споживає природний газ та сплачує його споживання. Умовами приєднання ОСОБА_1 до типового договору є фактичне споживання природного газу та його оплата.

У вказаному домоволодінні встановлені газові прилади : плита газова ПГ - 4-х камфорна - 2 шт., опалювальний прилад -1 шт., колонка - 1 шт., зареєстровано 2 особи, загальна опалювальна площа 91,1 кв. м.

22.10.2019 року у домоволдінні позивача був встановлений лічильник газу ВК заводський № 12317908, 2019 року випуску, який перед монтажем був перевірений лабораторією з повірки побутових газових лічильників Нікопольського відділення АТ «Дніпропетровськгаз» 16.10.2019 року, про що у паспорті лічильника було встановлено відмітку про придатність (а.с.5).

Згідно акту прийняття побутового лічильника в експлуатацію від 22.10.2019 р., складеного АТ «Дніпропетровськгаз», вказаний лічильник газу ВК заводський № 12317908 встановлено позивачу 22.10.2019 року, встановлено на лічильник пломбу № С51713135, контрольні показники 00000,47 м3 (а.с.6).

03.03.2020 року представниками АТ «Дніпропетровськгаз» у домоволодінні позивача в її присутності було виявлено підозру на позаштатний режим роботи ПЛГ, про що було складено відповідний акт про порушення №23, яким встановлено порушення Кодексу ГРС - підозра на позаштатний режим роботи ПЛГ, засіб вимірювальної техніки (лічильник газу) демонтовано для проведення експертизи. Також мається примітка про унеможливлення виявлення дефекту лічильника шляхом зовнішнього огляду (а.с.9). Вказаний акт було підписано з боку позивача без зауважень та заперечень. За виявленими порушеннями споживачу роз"яснено необхідність з"явитися на засідання комісії з проведення експертизи АТ «Дніпропетровськгаз» м. Нікополь, вул. В. Ємця, 51 (а.с.10).

Цього ж дня побутовий газовий лічильник позивача демонтовано представником газорозподільної організації, замість нього в присутності споживача встановлено інший побутовий газовий лічильник марки RS 2001-21р. типу G2,5 заводський номер 3809786, з показниками 00593,21 та опломбовано пломбою № С 54143676, про що було складено протокол про демонтаж лічильника газу для проведення експертиз від 03.03.2020 року, який був підписаний позивачем (а.с.11).

Згідно акту № 48 експертизи лічильника від 10.03.2020 року встановлено: що заводська пломба та повірочний тавр в цілісності; місце розташування пломби відповідає вимогам ЄД на лічильнику; наявні чисельні подряпини на задній частині корпусу лічильника зверху; конструктивні елементи вихідного патрубка ЗВТ в цілісності; наявний сторонній предмет всередині ЗВТ, наявні конструктивні не пердбачені заводом-виробником: на клапані присутній металевий предмет для заниження показніків лічильника під дією магнітного поля; при опробуванні виявлено вплив магнітного поля на роботу вимірювального механізму - його зупинка. Присутні конструктивні зміни, не передбачені заводом-виробником. Покази лічильника газу після повірки: 00511,52 куб.м. За висновками комісії підтверджено несанкціоноване втручання в роботу лічильника прихованим способом (наявні фото та відео фіксація експертизи) ПЛГ непридатний до експлуатації за пунктами 1.3; 1.5, 1.6. Копію акту позивач отримала, що підтверджується її особистим підписом у вказаному акті (а.с.12).

22.07.2020 року комісією з розгляду актів про порушення Кодексу газорозподільних систем було проведено засідання та за результатами розгляду акта про порушення №23 від 03.03.2020 року, акта експертизи № 48 від 10.03.2020 року та проведено розрахунок об`єму та обсягу природного газу і його вартості завданих порушенням споживача за період з 22.10.2019 року по 02.03.2020 року у розмірі 26 891,04 грн.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилалася на те, що, оскільки пломби на лічильнику є цілісними та відповідають таврам, лічильник проходив перевірку перед його встановленням, отже вона не мала фізичної можливості щось «вставити» в лічильник для впливу на його роботу. Посилання відповідача на малі витрати газу є безпідставними, оскільки для обігріву вона користується електрикою. Оскільки лічильник не мав будь-яких пошкоджень, то відсутні доказі несанкціонованого втручання в роботу лічильника з її вини.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обраний позивачем спосіб захисту прав шляхом подання вказаного позову не є належним та не сприяє ефективному відновленню прав позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Відповідно до п.п. 1,3 частини 1ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихцим Кодексом.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 12 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" - постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, якісні характеристики якого визначено стандартами, в обсязі та порядку, передбачених договором, а споживач зобов`язується сплачувати вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Положеннями ч. 4 ст.12, ч. 3 ст.19, ч. 1 ст.23 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" визначено, що несанкціонованим відбором природного газу вважається, крім іншого: споживанням природного газу поза охопленням приладами обліку. У разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Фізичні особи, фізичні особи-підприємці та юридичні особи, які порушили законодавство з питань функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку природного газу, крім інших, є: несанкціонований відбір природного газу; самовільне під`єднання до Єдиної газотранспортної системи України, зривання або пошкодження цілісності пломб, повірочного тавра, заглушок, тощо, що впливає на безпеку постачання природного газу або результати вимірювання; відмова у доступі працівників уповноважених газопостачальних, газорозподільних та газотранспортних підприємств до приміщень, житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади (пристрої), лічильники газу.

Матеріалами справи встановлено, що згідно акту № 48 експертизи лічильника у будинку позивача від 10.03.2020 року встановлено: що заводська пломба та повірочний тавр в цілісності; місце розташування пломби відповідає вимогам ЄД на лічильнику; наявні чисельні подряпини на задній частині корпусу лічильника зверху; конструктивні елементи вихідного патрубка ЗВТ в цілісності; наявний сторонній предмет всередині ЗВТ, наявні конструктивні не передбачені заводом-виробником: на клапані присутній металевий предмет для заниження показників лічильника під дією магнітного поля; при опробуванні виявлено вплив магнітного поля на роботу вимірювального механізму - його зупинка. Присутні конструктивні зміни, не передбачені заводом-виробником. Покази лічильника газу після повірки: 00511,52 куб.м. За висновками комісії підтверджено несанкціоноване втручання в роботу лічильника прихованим способом (наявні фото та відео фіксація експертизи) ПЛГ непридатний до експлуатації за пунктами 1.3; 1.5, 1.6. Копію Акту позивач отримав, що підтверджуються його особистим підписом у вказаному Акті (а.с.12).

Відповідно до положень статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:1) визнання права;2) визнання правочину недійсним;3) припинення дії, яка порушує право;4) відновлення становища, яке існувало до порушення;5) примусове виконання обов`язку в натурі;6) зміна правовідношення;7) припинення правовідношення;8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що рішення суду повинно бути спрямоване на реальне настання правових наслідків захист чи відновлення порушеного чи оспорюваного права і законного інтересу, а також на вжиття передбачених ЦК заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Так, зокрема, надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати й на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У п. 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 Конвенції також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

Матеріалами справи встановлено, що підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом стало нарахування їй відповідачем збитків, завданих несанкціонованим втручанням в роботу лічильника газу, у сумі 26891,04 грн. за 4044,29 м3 недооблікованого газу за період з 22.10.2019 року по 02.03.2020 року.

При цьому, такий спосіб захисту як визнання незаконним нарахування суми збитків не передбачено діючим законодавством та не є ефективним способом захисту прав позивача з огляду на відсутність вимоги відповідача про сплату вказаної суми.

Отже, суд першої інстанції повно і всебічно дослідив наявні у справі докази та надав їм належну правову оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було допущено несанкціоноване втручання у роботу лічильника не можуть бути підставою для задоволення позову ОСОБА_1 з огляду на неправильно обраний спосіб захисту прав.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів, наданих позивачем. Їм дана належна правова оцінка. Тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко