У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

02 листопада 2022 року смт.Криве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Репушевської О.В.,

за участі секретаря судового засідання Шумської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу №479/563/22 за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерської відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту з нерухомого майна,

в с т а н о в и в :

В провадженні Кривоозерського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа №479/563/22 за позовом ОСОБА_1 до Кривоозерської відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про скасування арешту з нерухомого майна.

Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, викликані сторони.

Позивач вважає, що перебування, за вказаних у позовній заяві обставин, належного йому майна під арештом за відсутності на виконанні у виконавчої служби будь-якого виконавчого документа, порушує його право на користування належним йому майном.

Представник Кривоозерськоого відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надіслав відзив, просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства без їх участі.

Дослідивши подані сторонами документи і матеріали справи, суд приходить до наступного.

Положеннями ч.1 ст.15 ЦК України, визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно положень ч.1 ст.16 ЦК України, ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.19 ЦПК України установлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Відповідно до положення ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За положень ч.ч.1,3 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"(у редакції, чинній на момент звернення до суду з позовом) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст.19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено вимогами статті 60 Закону України "Про виконавче провадження" 1999 року.

Доводи позовної заяви, про те що на даний час у Кривоозерському відділі державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на виконанні виконавче провадження, при виконанні якого 04 жовтня 2005 року винесено постанову АА465115, на підставі якої Кривоозерською державною нотаріальною конторою внесено відомості про арешт майна 07 жовтня 2005 року, не перебуває, не змінює характер правовідносин.

А тому, такі вимоги не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як її майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до положень ст.ст.42, 48, 175, 447 ЦПК України. Тому такий позов взагалі не підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Отже, оскільки встановлено, що позивач ОСОБА_1 є боржником у справі, й арешт накладено державним виконавцем на його майно в порядку виконання рішення суду, а тому, законом для боржника встановлений інший порядок захисту його майнових прав як сторони виконавчого провадження - шляхом оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З вищенаведеного вбачається, що оскільки арешт накладено на майно ОСОБА_1 , як на майно боржника у виконавчому провадженні №АА465115, згідно постанови про арешт майна боржника ДВС Кривоозерського РУЮ, він не може виступати позивачем у справі і така справа не може розглядатися в позовному провадженні.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 29 липня 2020 року у справі № 161/3171/19 (провадження № 61-2484св20), у постанові Верховного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 204/2494/20 (провадження № 61-12505св20), у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі № 157/298/19 (провадження № 61-20261св19), у постанові Верховного суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18.

У положеннях ч.4 ст.263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.ст.260, 352 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі ОСОБА_1 до Кривоозерської відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про скасування арешту з нерухомого майна - закрити на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України, у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційна скарга на ухвалу подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ: