КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1882/20
Провадження № 2/534/97/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2022 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

в складі: головуючого судді Морозова В.Ю.,

за участю: секретарів судового засідання Телевної М.А., Деркач І.В., Похилої В.В., Циганко М.А.,

Єременко І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

представника третьої особи ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей, сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком, його вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі також Позивач) звернулась до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з внуком, його вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Прохала визначити графік спілкування та спосіб її участі у вихованні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: побачення два рази на місяць за місцем її проживання; необмежене спілкування з онуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особисто, засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між бабою та онуком. Просить стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 є її рідним сином, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . 28.05.2014 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали шлюб, від якого народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відповідно є її онуком.

Згідно рішенняКомсомольського міського суду Полтавської області від 08.06.2016, шлюб між сином та невісткою був розірваний, у результаті чого вона позбавлена можливості бачитись зі своїм онуком, спілкуватись, приймати участь у вихованні та розвитку, оскільки мати дитини (колишня невістка) не дозволяє бачитись з дитиною. Врегулювання даного питання мирним шляхом, результатів не дало. Вважає такі дії порушенням її прав на спілкування з онуком. Зазначає, що має можливість матеріально допомагати онуку і належним чином забезпечувати його на час, коли буде можливість спілкуватись з ним і забирати до себе у визначений час. Має квартиру, житло обладнане всім необхідним для комфортного проживання і перебування у ньому дитини. Вважає за необхідне надати можливість, в тому числі, на безперешкодне спілкування з онуком по телефону, оскільки це не завдасть труднощів для здійснення такого спілкування відповідачу.

Позивач посилається на приписи законодавства України.

Також, у заяві від 16.02.2022 просить стягнути понесені витрати на професійну правову допомогу в сумі 15 000 грн. з відповідача.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Олійник Л.М. та позивач, позовну заяву підтримали та просили її задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Мілінський І.М. та відповідач позов не визнали та просили відмовити у задоволенні позову.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, подала до суду відзив на позов, у якому зазначила про те, що від шлюбу з сином позивачки має малолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син є учнем 1-го класу спеціалізованої загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 3 ім. В.О. Нижниченка з поглибленим вивченням предметів суспільно-гуманітарного циклу в місті Горішні Плавні. Вважає, що всупереч нормам законодавства, позивачка у позовній заяві не зазначає жодних доказів і не надає їх до позову, які б підтверджували обставини, що вона позбавлена можливості бачитись зі своїм онуком, спілкуватись з ним, приймати участь у його вихованні та розвитку. Вважає, що маються підстави для залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 11 ст. 187 ЦПК України.

Також, вважає, що позивачка не надала доказів права власності на житло та доказів створення належних умов для перебування дитини у позивачки. Додані до позову акт обстеження № 11 від 03.11.2020 та довідка-характеристика № 189 від 11.03.2016 не є належними та допустимими доказами, оскільки згідно положень законодавства до повноважень депутата не належить складання актів про здійснення обстеження умов проживання осіб, які бажають брати участь у вихованні дитини.

Зазначення у акті обстеження № 11 від 03.11.2020 про наявність у позивачки умов для проживання не свідчать про наявність саме таких умов для перебування і відпочинку дитини, не вказано перелік осіб, які крім позивачки проживають разом з нею у квартирі.

Довідка-характеристика № 189 від 11.03.2016 на час звернення до суду є неактуальною, оскільки минуло більше ніж чотири з половиною роки з дати її складання і видана для пред`явлення до Кременчуцького районного суду. Звертає увагу суду на те, що позивачка вимагає побачення з онуком два рази на місяць у вихідні дні за місцем її проживання у с. Омельник Кременчуцького району Полтавської області, а відстань між селом Омельник Кременчуцького району Полтавської області та містом Горішні Плавні Полтавської області складає приблизно 30 км. Отже, проїзд 6-річної дитини до позивачки передбачає пересування громадським транспортом та перебування в громадських місцях, в умовах обмежень, які діють у зв`язку із запобіганням поширенню на території України коронавірусу COVID-19, що є небезпечним та може негативно вплинути на здоров`я 6-річної дитини та не відповідає її інтересам. Крім того, такий переїзд дитини взимку буде небезпечним, враховуючи наявність ожеледиці, снігових заметів на автомобільних шляхах. Позивачкою не додано жодних доказів, які підтверджують забезпечення для 6-річної дитини належних та безпечних умов здійснення перевезення малолітньої дитини. Самостійно відвозити свого сина до позивачки вона не має матеріальної можливості, оскільки виховує ще молодшу доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стверджує, що ніяких перешкод позивачці з її боку щодо спілкування та участі у вихованні сина ОСОБА_10 не створювалось та не створюється. Доводи позивачки, щодо існування перешкод для неї у спілкуванні з онуком, участі у його вихованні є неправдою, як і не відповідає дійсності те, що позивачці невідомий номер телефону відповідача. Позивачка рідко телефонує їй з приводу онука. До дитячого садочка та школи з приводу рівня розвитку, успішності онука позивачка не зверталась. Після відвідин сином ОСОБА_10 психолога за направленням служби у справах дітей для надання висновку щодо розв`язання спору було встановлено, що ОСОБА_10 згадав про позивачку, але не проявив до неї ніякого інтересу, але зауважив, що любить іншу бабусю її матір ОСОБА_11 .

Позивачка, також, замовчує той факт, що 13.06.2016 вона, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 звернулись до Комсомольського міського суду Полтавської області з позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, її вихованні, визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Позовна заява була повернута позивачам через невиконання ухвали про залишення без руху, а саме, позивачами не сплачений судовий збір. На підтвердження додає копії ухвал Комсомольського міського суду.

Зазначає, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_7 , позивачка десь раз у півроку зателефонувавши, приїжджає за місцем її фактичного проживання у м. Горішні Плавні та спілкується з онуком ОСОБА_10 , проводить прогулянки та час з ним у присутності її (матері). Вказує, що дану обставину можуть підтвердити свідки, які були присутні під час побачень відповідачки з дитиною.

Поданою заявою від 17.03.2021 просить стягнути з позивачки на її користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі.

Під час розгляду судом цієї справи задоволено клопотання представника відповідача та ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.03.2021 залишено без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у спілкуванні з внуком, його вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 09.04.2021 задоволено заяву відповідача ОСОБА_3 та стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 гривень 00 копійок.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.05.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, та ухвалу Комсомольського міського суду Полтавської області від 16.03.2021 скасовано, матеріали справи повернуто до суду першої інстанції для продовження розгляду справи по суті.

У судовому засідання 16.08.2021 судом протокольною ухвалою задоволено клопотання представника відповідача про виклик свідків та малолітнього ОСОБА_6 .

У судовому засідання 12.10.2021 судом протокольною ухвалою задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та малолітнього ОСОБА_6 .

Встановлені судом фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Перешкод у спілкуванні ОСОБА_1 з її внуком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідачем у справі ОСОБА_3 не стоврено.

Розірвання рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 08.06.2016 шлюбу між сином позивача ОСОБА_7 та відповідачем у цій справі ОСОБА_3 не є позбавленням можливості бачитись з внуком позивача, спілкуватися з ним, брати участь у його вихованні та розвитку.

Встановивши фактичні обставини справи, з`ясувавши правові позиці сторін, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, та здійснюючи розгляд справи виключно в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, зазначає, що виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються нормами Сімейним коексом України від 10.01.2002 № 2947-ІІІ.

Оцінка наведених учасниками справи аргументів, норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, надавши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, доказам у справі у цілому, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів , беручи до уваги, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили , ґрунтуючись на засадах верховенства права, законності і обґрунтованості судового рішення, суд дійшов таких висновків.

Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Частина перша статті 16 ЦК України прередбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов`язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 3 ст. 16 ЦК України).

Позивач обрав неналежний спосіб захисту, оскільки у прохальній частині позову просив суд захистити порушені, на думку позивача, його права (п. 1, п. 2 прохальної частини позовної заяви) позовними вимогами, які є за своєю суттю похідними, і не можуть бути самостійними без первинної обов`язкової вимоги усунути перешкоди у спілкуванні з внуком.

Статтею 5 Конвенції про контакт з дітьми (підписана 15.05.2003, набрала чинності для України 01.04.2007) з урахуванням найвищих інтересів дитини може бути встановлено контакт між дитиною та особами, що не є її батьками, але мають сімейні зв`язки з дитиною. Договірні Держави вільні поширювати це положення на осіб, інших, ніж ті, що зазначені в пункті 1, й у випадках, коли таке поширення відбувається, держави можуть вільно вирішувати, які види контакту, визначені під літерою "а" в статті 2, повинні бути застосовані.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про охорону дитинства" контакт з дитиною - це реалізація матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, при цьому, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

За ч. 3 ст. 291 ЦК України фізична особа має право на підтримання зв`язків з членами своєї сім`ї та родичами незалежно від того, де вона перебуває.

Відповідно до ч. 1 ст. 263 СК України спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Відповідно до частини другої статті 159 СК України, суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує також викладені правові висновки у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.07.2022 у справі № 654/2895/19.

Так, завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (частина перша статті 11 ЦПК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).

Баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні (частина перша статті 257 СК України).

Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення (частина друга статті 257 СК України).

Тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Спори щодо участі баби, діда, прабаби, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статті 159 цього Кодексу (стаття 263 СК України).

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частин четвертої - шостої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Серед іншого суд враховує, що згідно із ч. 1 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном (ч. 3 ст. 171 СК України).

Частина 3 статті 171 СК України передбачає, що суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Суд враховує, що у висновку Виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області № 03-216/588 від 04.03.2021 про визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також Висновок; а.с. 67) установлено те, що ОСОБА_6 не страждає через відсутність регулярного спілкування з його бабусею ОСОБА_1 .

Суд не враховує установлені Висновоком рекомендації (а.с. 68) способу участі позивача у вихованні її онука ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки не запропоновано часові рамки перебування дитини (її онука) з бабусею (позивачем), час забирання дитини, час її повернення, враховуючи, що у добі є 24 години, що може призвести до порушення прав указаної дитини на відпочинок.

Оцінюючи як доказ акт умов проживання позивача (т. 1, а.с. 9) є неналежним, оскільки з нього не вбачається, що зазначені у ньому депутат та жителі с. Омельник наділені повноваженнями робити обстеження житла. Довідка-характеристику (т.1, а.с. 10), суд вважає недостовірним доказом у цій справі, зважаючи на те, що минув тривалий час (з 11.03.2016 року) зафіксованої позитивної характеристики. Аналогічні документи (т.1, а.с. 217-219) щодо задовільних умов проживання позивача, інших позитивних характеристик позивача підтверджують спроможність позивача у належному дотриманні інтересів її онука.

Ухвала Комсомольського міського суду Полтавської області від 15.06.2016 від 08.07.2016 у справі № 534/1142/16-ц не має доказового значення у справі, оскільки ними не вирішено спір, не встановлено обставини, які мають значення у справі.

Відеофайли, розміщені на USB-флеш-накопичувачі «BOROFONE» (а.с. 196) суд оцінює як неналежні докази, оскільки не вбачається, хто є учасниками розмов, і що їх зміст стосується предмета спору.

Покази, надані у судовому засіданні свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 не містять інформації про існування перешкод у спілкуванні позивача з внуком.

Оцінивши показання допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , суд дійшов висновку, що інформацію, яку вони надали суду про обставини, які мають значення для вирішення спору, вони отримали зі слів позивача ОСОБА_1 . Тому суд вважає, що на підставі цих показів не можливо встановити дійсні обставини справи, а отже покази свідків ОСОБА_16 і ОСОБА_17 є недостовірними.

На виконання вимог ст. 171 СК України у судовому засіданні суд дійшов висновку про врахування думки онука позивача ОСОБА_6 щодо обставин справи у контексті предмета спору у цій справи, перед цим переконавшись з урахуванням пояснень залученого до справи психолога, що дитина ( ОСОБА_6 ) може висловити свою думку.

ОСОБА_6 повідомив суду, що ніхто не перешкоджає у спілкуванні з бабусею ОСОБА_1 .. Влітку бачився з бабусею, гуляли у присутності його матері ОСОБА_3 , має змогу зателефонувати бабусі. Ніхто не говорив що казати у суді. У дворі комфортніше зустрічатися. У гості до бабусі не хоче, просто не хоче. Вистачає спілкування з бабусею, раз у тиждень хотів би телефонувати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що інтереси дитини ( ОСОБА_6 ) не порушені, дотримані на рівні її суб`єктивної потреби.

У створенні відповідачем у справі ОСОБА_3 перешкод позивачу у справі ОСОБА_1 у спілкуванні з її внуком ОСОБА_6 не доведено. Доводи позивача відповідачем та представником відповідача спростовано.

За таких обставинах суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, згідно зі ст. 19 Конвенції, його забезпеченні дотримання Високими Договірними Сторонами їхніх зобов`язань за Конвенцією та Протоколами до неї. Зокрема, питання помилок щодо фактів та права, які начебто були припущені національним судом, не належить до компетенції Суду доти, доки такі помилки не порушують прав та свобод, що захищаються Конвенцією (див. Garcia Ruiz v. Spain). Більше того, тоді як ст. 6 Конвенції гарантує право на справедливий суд, вона не встановлює ніяких правил стосовно допустимості доказів чи способу їх оцінки. Це питання регулюється, головним чином, національними законодавством та судами. Суд нагадує, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції надавати вичерпну відповідь на кожне питання, підняте стороною під час судового розгляду справи.

Судові витрати підлягають стягненню з Відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 264-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей , сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, про усунення перешкод у спілкуванні з внуком, його вихованні, визначенні способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею - відмовити.

Судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу понесені позивачем залишити за позивачем.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо вона не була подана у встановлені строки. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 3 розділ ХII «Прикінцеві положення» Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повне найменування третьої особи: Служба у справах дітей , сім`ї та молодіжної політики виконавчого комітету Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області, 39800, Полтавська область, Кременчуцький район, м. Горішні Плавні, вул. Миру, 24, .

Відомості, які суд не оголошує щодо учасників справи при проголошенні рішення суду:

Повне ім`я позивача: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; Повне ім`я відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса місця реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ;

Суддя В`ячеслав МОРОЗОВ

Повний текс рішення виготовлено 04.10.2022