Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-3228/10
Провадження 4-с/711/71/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Булгакової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Дубини В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «Вектор Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Форінт, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інком-Фінанс», ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в :

Скаржник ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила:

-скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 12.06.2014, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-3328/2010 від 06.10.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 972 230 грн. 93 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 1 972 230 грн. 93 коп. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише у межах суми боргу.

-зняти арешт із всього майна, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 1 972 230 грн. 93 коп., який накладений постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 12.06.2014, винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-3328/2010 від 06.10.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 972 230 грн. 93 коп.

-скасувати заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише у межах суми боргу, яка застосована постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 12.06.2014, винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-3328/2010 від 06.10.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 972 230 грн. 93 коп.

Скарга мотивована тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.06.2010 задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за Кредитним договором № 010/02-2/1742-07 від 04.12.2007 в сумі 1 972 230,93 грн. та судові витрати в сумі 1 820,00 грн. На виконання вищезазначеного рішення суду 06.10.2010 було видано виконавчий лист № 2-3328/2010. Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції від 22.01.2019 відкрито виконавче провадження № 36139683 з виконання виконавчого листа від 06.10.2010, а постановою від 12.06.2014 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 1 972 230,93 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна боржника лише у межах суми боргу. 19.02.2016 матеріали виконавчого провадження № 36139683 передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області. 10.07.2017 старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби встановлено, що у боржника ОСОБА_1 відсутнє майно та кошти на які може бути звернуто стягнення та постановлено виконавчий лист від 06.10.2010 повернути стягувачу ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». 08.12.2016 ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на підставі Договору факторингу (портфельне відступлення права вимоги) б/н від 08.12.2016 відступило право вимоги кредитним договором № 010/02-2/1742-07 від 04.12.2007 на користь ПАТ «Вектор Банк», яке в свою чергу на підставі Договору факторингу (портфельне відступлення права вимоги) б/н від 08.12.2016 відступило право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «ФК «Форінт». 13.11.2020 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Інком-Фінанс» був укладений Договір комісії № 13/11 від 13.11.2020, на виконання умов якого 16.11.2020 між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «Інком-Фінанс» був укладений Договір факторингу № 133 від 16.11.2020. Таким чином, на підставі вищезазначених договорів ФОП ОСОБА_2 набула права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 04.12.2007. Відповідно до Довідки № 1-ю від 16.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 перед ФОП ОСОБА_2 по кредитному договору від 04.12.2007 відсутня, претензій щодо його виконання не має. Таким чином, зобов`язання ОСОБА_1 за виконавчим листом від 06.10.2010 є припиненим внаслідок його виконання в добровільному порядку поза межами виконання виконавчого провадження № 36139683. Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту накладеного на майно боржника за відсутності відкритого виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувана ФОП ОСОБА_2 є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. 16.09.2022 ОСОБА_1 звернулась до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби з заявою про зняття арешту з майна боржника та скасування заборони на його відчуження накладеного постановою від 12.06.2014. Листом від 27.09.2022 Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби повідомив, що у державного виконавця відсутні правові підстави щодо зняття арешту з майна та скасування заборони на його відчуження. Оскільки заборгованість, яка стягувалась за виконавчим листом погашена, доцільність існування арешту відсутня, а їх наявність порушує права боржника як власника майна.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В..

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 12.10.2022 прийнято до провадження та призначено судове засідання з розгляду скарги.

В судове засідання представник ОСОБА_1 адвокат Шахов О.М. не з`явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, вимоги скарги підтримав.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без участі представника.

ФОП ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, проти задоволення скарги не заперечувала.

Представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», ПАТ «Вектор Банк», ТОВ «Форінт та ТОВ «Інком-Фінанс» в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Згідно ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та надавши їм належну оцінку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.06.2010 задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 борг за договорами кредиту в сумі 1972230 грн. 93 коп.

На виконання вищезазначеного рішення суду Придніпровським районним судом м. Черкаси 06.10.2010 було видано виконавчий лист № 2-3328/2010.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Фесенко Ю.М. від 22.01.2019 відкрито виконавче провадження № 36139683 з виконання виконавчого листа № 2-3328 від 06.10.2010.

Постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Топор А.І. 12.06.2014 накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 1 972 230,93 грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна боржника лише у межах суми боргу.

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції Діденко С.Б. матеріали виконавчого провадження № 36139683 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3328 від 06.10.2010 передано до Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

В ході вчинення виконавчих дій старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управлення юстиції у Черкаській області Яжук С.С. було встановлено відсутність у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення, у зв`язку з чим на підставі п. 2. ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про повернення виконавчого листа № 2-3328 від 06.10.2010 стягувачу.

Судом також встановлено, що 08.12.2016 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення права вимоги) б/н від 08.12.2016, за умовами якого ПАТ «Вектор Банк» набуло права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 04.12.2007, щодо суми основної (позичкової) заборгованості в сумі 1 208 437,21 грн., нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 1 867 530,89 грн. та штрафних санкцій в сумі 14 189,83 гри., що разом становить 3 090 157,93 грн.

08.12.2016 між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» був укладений Договір факторингу (портфельне відступлення прав вимоги) б/н від 08.12.2016, за умовами якого ТОВ «ФК «Форінт» набуло права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору від 04.12.2007.

13.11.2020 між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «Інком-Фінанс» був укладений Договір комісії № 13/11 від 13.11.2020, на виконання умов якого 16.11.2020 між ТОВ «ФК «Форінт» та ТОВ «Інком-Фінанс» був укладений Договір факторингу № 133 від 16.11.2020, предметом якого є перехід права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 010/02-2/1742-07 від 04.12.2007.

Таким чином, на підставі вищезазначених договорів ФОП ОСОБА_2 набула права вимоги до ОСОБА_1 по кредитному договору № 010/02-2/1742-07 від 04.12.2007.

Відповідно до довідки № 1-ю від 16.09.2022 заборгованість ОСОБА_1 перед ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором № 010/02-2/1742-07 від 04.12.2007 відсутня, претензій щодо його виконання не має.

16.09.2022 ОСОБА_1 звернулася до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна та скасування заборони на його відчуження.

27.09.2022 Відділом прим усового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано відповідь на звернення, в якій повідомлено, що у відповідності до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту майна та скасування заборони на його відчуження.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Судовий контроль за виконанням судових рішень, зокрема, право сторони виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою на рішення, дію чи бездіяльністю державного виконавця регламентовано розділом VІІ ЦПК України.

В силу ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Державний виконавець зобов`язаний, використовувати надані йому права відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» і не допускати у своїй діяльності порушення права та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Положенням ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» зобов`язано виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії; здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Зі змісту наведених положень закону випливає, що метою виконавчого провадження є захист інтересів стягувачів шляхом здійснення сукупності передбачених законом заходів, спрямованих на дієве та ефективне виконання рішень суду та інших органів і посадових осіб, а посадові особи державної виконавчої служби при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 57 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до частини 4 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Частиною 2 статті 50 ЗУ «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) передбачено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Аналіз норм ЗУ «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Так, в ході розгляду справи судом встановлено, що після повернення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості особа, яка набула право вимоги (ФОП ОСОБА_5 ) підтвердила повне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Подаючи заяву про зняття арешту з майна, ОСОБА_1 вказала, що вона у добровільному порядку поза межами виконавчого провадження виконала зобов`язання за кредитним договором від 04.12.2007. Відмовляючи у знятті арешту, державний виконавець не оспорював факт відсутності вказаної заборгованості.

Суд зауважує, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин суд вважає доцільним зняти арешт, накладений на майно боржника для забезпечення виконання вже виконаного судового рішення, оскільки у подальшому застосуванні арешту відсутня необхідність.

Викладені у даній ухвалі мотиви узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 13.07.2022 у справі № 2/0301/806/11.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 258, 259, 260, 263, 447 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд -

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), заінтересована особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Публічне акціонерне товариство «Вектор Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Форінт, Товариство з обмеженою відповідальністю «Інком-Фінанс», ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 12.06.2014, винесену при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-3328/2010 від 06.10.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 972 230 грн. 93 коп., якою накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 1 972 230 грн. 93 коп. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише у межах суми боргу.

Зняти арешт із всього майна, що належить боржнику ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення - 1 972 230 грн. 93 коп., який накладений постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 12.06.2014, винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-3328/2010 від 06.10.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 972 230 грн. 93 коп.

Скасувати заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику ОСОБА_1 лише у межах суми боргу, яка застосована постановою державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції про арешт майна боржника та заборону на його відчуження від 12.06.2014, винесеною при примусовому виконанні виконавчого листа Придніпровського районного суду м. Черкаси № 2-3328/2010 від 06.10.2010 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу в сумі 1 972 230 грн. 93 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Г. В. Булгакова