Справа № 185/2555/22
Провадження № 2/185/2150/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

11 жовтня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Преображенської К.О., представника позивача адвоката Мотуз О.В., представника відповідача Писанка Н.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я

В С Т А Н О В И В

Позивач 01.04.2022 року звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я у якому просить суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» на свою користь в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я 245000.00 гривень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає що тривалий час працював на підприємстві відповідача. За час роботи у шкідливих для здоров`я умовах праці втратив професійну працездатність і став інвалідом.

Вважає, що у зв`язку з втратою працездатності та інвалідністю йому підприємством відповідачем завдано моральну шкоду, яку він оцінює в сумі 245000.00 гривень.

Відповідач звернувся до суду з письмовим відзивом на позов у якому просив суд відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи свої заперечення на позов зазначив, що позивачем не надано суду доказів того, що внаслідок втрати ним працездатності йому завдано моральну шкоду.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив суд його задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги обставинами викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свої заперечення посилався на обставини викладені у відзиві на позов.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матері ріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

В судовому засіданні встановлено наступне.

Позивач протягом тривалого часу, починаючи з 02.02.2004 року по день звільнення, а саме 07.02.2018 року, на різних посадах працював у Приватному акціонерному товаристві «ДТЕК Павлоградвугілля». 07.02.2018 року позивач був звільнений з роботи на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок стану здоров`я, що перешкоджає продовженню даної роботи. Всі вказані вище обставини про роботу позивача та його звільнення підтверджуються його трудовою книжкою. За час роботи позивача на підприємстві відповідача, а саме на шахті «Дніпровська», позивач став потерпілим від нещасного випадку на виробництві. 08.10.2017 року він отримав виробничу травму.

По факту нещасного випадку, що стався 08.10.2017 року складено Акт форми Н-5 від 24.10.2017р., згідно якого причиною настання нещасного випадку стали технічні причини: незадовільний стан виробничого середовища (перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів), яке виразилося в раптовому місцевому перевищенні гранично допустимого рівня вмісту газу метану у завальній частині 1108 збірного штреку внаслідок посадки основної покрівлі лави (газ метан був видавлений на штрек гірничою породою, яка обрушилася у відпрацьованій частині лави).

Лікування після вказаної травми не дало бажаного ефекту, больові та дискомфортні відчуття позивача так і не припинились. Останніми роками особливо загострився больовий синдром та почуття постійного дискомфорту і обмеженості в рухах. Згідно епікризу, Позивач також скаржився на наявність опікової рани обличчя, головний біль, нудоту, шум у вухах. Згідно виписного епікризу з історії хвороби № 10207, Позивач має скарги на періодичний головний біль, зниження пам`яті, запаморочення, почутті паніки і страху при знаходженні в малометражних приміщеннях. Туговухість справа. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку І ст., субарахноідальний крововилив, забій м`яких тканей голови, астенічний синдром, посттравматичний кохлеоневрит справа. Всі зазначені вище медичні документи містять посилання на те, що дані діагнози поставлені позивачу у зв`язку з отриманою ним виробничою травмою 2017 року.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серія 12 ААА №076595 Позивачу встановлено другу групу інвалідності та визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 80% у зв`язку з трудовим каліцтвом. Відповідно до Довідки до акта огляду Медико-соціальної експертної комісії серія 12 ААВ №122031 також підтверджується, що Позивачу встановлено другу групу інвалідності та зазначено причину - трудове каліцтво.

Таким чином, у зв`язку із вказаною травмою та встановленим ступенем втрати працездатності порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання. Тривалий процес лікування, позбавляє можливості позивача вести повноцінний спосіб життя. З моменту нещасного випадку, він постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. Окрім того, внаслідок нещасного випадку, що супроводжується значною втратою працездатності, систематичною необхідністю отримання медичної допомоги, він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному станах. На даний час його самопочуття не поліпшується, негативні зміни у його житті є незворотними, усвідомлення чого, завдає йому душевного болю та страждань. Перелічені негативні явища не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказуванню іншими засобами доказування.

Стаття 3 Конституції України передбачає, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст. 16 Конвенції Міжнародної організації праці від 22 червня 1981 року № 155, від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення безпечності робочих місць, механізмів, обладнання та процесів, які перебувають під їхнім контролем, і відсутності загрози здоров`ю з їхнього боку. Від роботодавців повинно вимагатися настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, забезпечення відсутності загрози здоров`ю з боку хімічних, фізичних та біологічних речовин й агентів, які перебувають під їхнім контролем, тоді, коли вжито відповідних захисних заходів. Від роботодавців повинно вимагатися надавати у випадках, коли це є необхідним, відповідні захисні одяг і засоби для недопущення настільки, наскільки це є обґрунтовано практично можливим, загрози виникнення нещасних випадків або шкідливих наслідків для здоров`я.

Згідно ст. 4 Закону України «Про охорону праці», державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про охорону праці», умови праці на робочому місці, безпека технологічних процесів, машин, механізмів, устаткування та інших засобів виробництва, стан засобів колективного та індивідуального захисту, що використовуються працівником, а також санітарно-побутові умови повинні відповідати вимогам законодавства.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Відповідно до вимог ст. 173 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Суд, виходячи з принципу розумності та справедливості вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди слід встановити в сумі 160000.00 гривень.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1800.00 гривень на користь держави.

У Х В А Л И В

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ДТЕК Павлоградвугілля на користь ОСОБА_1 160000,00 гривень моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» в дохід держави судовий збір в розмірі 1800,00 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін та учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «ДТЕК Павлоградвугілля» (, місцезнаходження: Дніпропетровська обл., м. Павлоград вул. Соборна, 76 ).

Повний текст рішення суду складено 14 жовтня 2022 року.

Суддя: В. О. Головін