Справа № 740/4137/21
Провадження № 2/740/76/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Шевченко І. М.,

за участю секретаря судового засідання Лазоренко Л. Ю.,

учасники справи:

-представник позивачки - ОСОБА_1 ,

-відповідачка ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» (далі - КП «НУВКГ»), про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

установив:

У липні 2021 року позивачка звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила зобов`язати відповідачку усунути перешкоди в користуванні належною їй на праві власності земельною ділянкою з кадастровим номером :04:021:0099 площею 0,1 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу та видалення за власний рахунок водопровідної труби, яка проходить через цю земельну ділянку до сусідньої земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з відновленням за власний рахунок герметичності водопровідної труби, яка належить позивачці, у разі її розгерметизації під час демонтажу та видалення водопровідної труби відповідачкою. Також стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачка є власником указаної земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . Указане майно раніше належало матері позивачки - ОСОБА_4 , яка подарувала його позивачці. Попереднім власником - ОСОБА_4 у 2005 році було проведено водопровід через земельну ділянку з кадастровим номером :04:021:0099 до розташованого на ній житлового будинку. Указаний водопровід на баланс чи у власність КП «НУВКГ» не передавався, є інженерним обладнанням зазначеного житлового будинку та його невід`ємною частиною і разом з будинком перейшов у власність позивачки. Після проведення власного водопроводу ОСОБА_4 дозволила тимчасово приєднатися до нього мешканцям сусіднього житлового будинку по АДРЕСА_1 , поки вони прокладуть власний водопровід від загальноміської водопровідної мережі, для чого є можливість. Мешканці будинку АДРЕСА_1 не брали жодної участі у прокладенні ОСОБА_4 указаного водопроводу.

У грудні 2019 року стався порив труби у місці врізки водопроводу, внаслідок чого відбулося підтоплення погреба та цоколя будинку по АДРЕСА_1 . Під час проведення ремонтних робіт та відновлення водопроводу ОСОБА_4 , водопровід до будинку АДРЕСА_1 було від`єднано. Після цього з`ясувалося, що ще в грудні 2006 року КП «НУВКГ» виготовлено робочий проект № 3154/2006 водопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 на замовлення ОСОБА_5 та видано технічні умови № 3154/2006 на підключення цього домоволодіння до міської водопровідної мережі, яким без належної на те згоди ОСОБА_4 було передбачено місце підключення - домоволодіння АДРЕСА_1 . 30.07.2014 між КП «НУВКГ» та відповідачкою укладено договір про надання послуг з постачання холодної води до житлового будинку АДРЕСА_1 . Указані обставини стали відомими під час розгляду цивільної справи № 740/565/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_6 про зобов`язання забезпечити доступ працівникам КП «НУВКГ» до ділянки трубопроводу, якою забезпечується водопостачання до житлового будинку АДРЕСА_1 . Позивачці також стало відомо, що частина водопроводу відповідача, що проходить через земельну ділянку, яка тепер належить позивачці, до водопроводу, який тепер також належить позивачці, підключена без улаштування водопровідного колодязя з відповідною запірною арматурою на врізці, що є порушенням технічних умов № 3154/2006 від 28.04.2006, а також з порушенням ДБН Б.2.2-12:2019, оскільки відстань по горизонталі (у світлі) від місця врізки водопроводу до фундамента житлового будинку АДРЕСА_1 складає 1,4 м, а має становити не менше 5 м, що може привести до повторного пориву (розгерметизації) місця врізки та підтоплення фундамента і руйнування житлового будинку позивачки.

Земельна ділянка для проведення трубопроводу до житлового будинку АДРЕСА_1 не виділялась; згода власника земельної ділянки з кадастровим номером :04:021:0099 по АДРЕСА_1 на обмеження його прав на земельну ділянку отримана не була. Будь-який правочин про надання права користування мешканцями житлового будинку АДРЕСА_1 , в тому числі й відповідачем, земельною ділянкою по АДРЕСА_1 для прокладки водопроводу до своєї земельної ділянки та будинку у встановленому порядку не укладався.

Таким чином, водопровід відповідачки через земельну ділянку позивачки проходить без законних підстав, чим обмежується право позивачки вільно користуватися своєю земельною ділянкою в тій частині, де проходить водопровід відповідачки. Крім того, водопровід несе потенційну небезпеку (загрозу підтоплення і руйнування) для земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку позивачки.

Представник відповідачки - ОСОБА_7 подав до суду заяву, в якій заперечував проти задоволення позову, посилаючись на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року, залишену без змін постановою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року, якою вирішено спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , ОСОБА_4 - попереднім власником будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за указаною адресою. Зауважив, що вказаною постановою встановлено, що відключення ОСОБА_2 від мережі водопостачання є незаконним, а підключення до системи водопостачання через водопровідну трубу, що проходить по сусідній земельній ділянці, є законним. Позивачі подарували будинок по АДРЕСА_1 своїй дочці ОСОБА_3 - позивачці у справі. Указані дії стали підставою для незаконних дій із закриття виконавчого провадження з виконання постанови суду, які в подальшому були скасовані в судовому порядку. На думку представника, позов ОСОБА_3 свідчить про намагання уникнути виконання рішення суду, що набуло законної сили, та продовження порушення прав ОСОБА_2 , які були відновлені в судовому порядку. Указав, що з приводу аргументів позивача про проходження частини водопроводу, що проходить через належну їй земельну ділянку та яка підключена без водопровідного колодязя, надано однозначну відповідь в постанові суду з вказівкою, що водопостачання до будинку ОСОБА_2 надавалося в законний спосіб, і про обов`язковість облаштування колодязя, про який ідеться у позові, у рішенні суду не зазначено. Тобто вимоги позову про зобов`язання ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 , шляхом демонтажу та видалення за власний рахунок водопровідної труби, яка проходить через цю земельну ділянку до сусідньої земельної ділянки та житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з відновленням за власний рахунок герметичності водопровідної труби, яка належить ОСОБА_3 , у разі її розгерметизації під час демонтажу та видалення водопровідної труби ОСОБА_2 , є такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства та фактично позивач своїм позовом ініціює демонтаж системи водопостачання до будинку відповідачки, розташування якого за постановою суду визнано законним. Також зазначив, що посилання позивача на порушення відповідачем норм ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» не відповідає дійсності та суперечить дії закону в часі, так як вказаний ДБН набув чинності 01 жовтня 2019 року, а технічні умови на водопостачання розроблялися з дотриманням ДБН 360-92, який діяв на той час, а тому ДБН Б.2.2-12:2019 застосуванню до вказаних правовідносин не підлягають.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 14-00 год. 08 вересня 2021 року, яке в подальшому неодноразово відкладалося, востаннє - на 09-00 год. 19 листопада 2021 року.

Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 19 листопада 2021 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду на 22 грудня 2021 року 11-00 год., яке в подальшому неодноразово відкладалося з різних причин, востаннє - на 22 листопада 2022 року 14-00 год.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні з 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 днів введено воєнний стан. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжено.

Розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 року № 2/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області. Розпорядженням Голови Верховного Суду від 04 травня 2022 року № 27/0/9-22 відновлено територіальну підсудність судових справ, зокрема, Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з 05 травня 2022 року.

У судовому засіданні представник позивачки підтримав позов з викладених у ньому обставин та просив задовольнити. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову та просила відмовити в його задоволенні.

В останнє судове засідання сторони не з`явилися. Від представника позивачки - адвоката Луєнка Ю. В. до суду надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без їхньої з позивачкою участі. Відповідачка подала до суду заяву, в якій просила проводити судове засідання без її участі, відмовити у задоволенні позовних вимог та прийняти рішення згідно з чинним законодавством.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен окремо та в сукупності, керуючись законом і своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов таких висновків.

Судом установлено, що на підставі договорів дарування, посвідчених 27.02.2021 приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Борщ Н. О., зареєстрованих у реєстрі за № 197 та 200 відповідно, та згідно із записами про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 27.02.2021 № 40765117 та 40765237, ОСОБА_3 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:021:0099 площею 0,1 га з цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) та розташованого на ній житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з робочим проектом № 2758/2005, виготовленим на замовлення ОСОБА_4 , будинковолодіння по АДРЕСА_1 , підключене до міської лінії водопостачання (а. с. 31 - 36).

Відповідно до робочого проекта № 3154/2006, виготовленого КП «НУВКГ» на замовлення ОСОБА_5 , місцем підключення водопровідної мережі по АДРЕСА_1 .

Між КП «НУВКГ» та ОСОБА_2 укладено догорів про надання послуг з постачання холодної води та водопостачання від 30 липня 2014 року (а. с. 39 - 41).

Актом технічного обстеження встановлено, що підключення водопроводу по АДРЕСА_1 (абонент ОСОБА_2 ) від приватної водопровідної мережі, яка прокладена по приватизованій земельній ділянці (кадастровий номер :04:021:0099), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , виконано з порушенням технічних умов ДБНБ.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій», Земельного кодексу України, Цивільного кодексу України та не може бути відновлене в той спосіб, в який було виконане, адже може призвести до повторної розгерметизації місця врізки, підтоплення фундамента і руйнування житлового будинку вцілому (а. с. 42).

Згідно з інформацією т. в. о. директора КП «НУВКГ» - Кулика В. І. від 16.11.2020 № 668 водопровідна мережа, яка пролягає по земельній ділянці домоволодіння АДРЕСА_1 , на баланс КП «НУВКГ» не передана; будинковолодіння АДРЕСА_1 підключено до водопроводу з мережі на території будинковолодіння АДРЕСА_1 за усним дозволом останнього (згідно інформації наданої у заяві ОСОБА_4 № 924 від 11.12.2019 р).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року у справі № 740/565/20, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 09 грудня 2021 року, задоволено апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Подлуцького М. О., скасовано рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 18 серпня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено: зобов`язано ОСОБА_6 , ОСОБА_4 забезпечити доступ всім компетентним працівникам КП «НУВКГ» до місця підключення будинку АДРЕСА_1 , та стягнуто судові витрати.

Указану постанову суду мотивовано тим, що КП «НУВКГ» надавало ОСОБА_2 послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на договірних засадах, які оформлено в повній відповідності до законодавства, що регламентує порядок надання указаних послуг. Натомість припинення надання ОСОБА_2 цих послуг на невизначений строк відбулося внаслідок неправомірного втручання у договірні відносини між нею та КП «НУВКГ» відповідачів ОСОБА_6 й ОСОБА_4 . Так, якщо останні не мали можливості відключення будинку ОСОБА_2 від водопровідної мережі ліквідувати наслідки залиття водою їхнього погреба, то після ліквідації цих наслідків вони повинні були у розумний строк підключити її будинок до водопровідної мережі. Проте будинок ОСОБА_2 від`єднало від водогону понад 1 рік. Отже, не встановлено законних підстав для припинення позивачеві водопостачання. За інформацією КП «НУВКГ» у повідомленні від 11.11.2020 № 665, саме по собі неулаштування позивачем водопровідного колодязя із відповідною запірною арматурою у місці підключення її будинку до водопроводу не є перешкодою для відновлення водопостачання цього будинку.

У вказаній справі суди встановили, зокрема, що підключення будинковолодіння ОСОБА_8 до мережі централізованого водопостачання, яка пролягає по земельній ділянці на території будинковолодіння АДРЕСА_1 , було здійснено за згодою ОСОБА_4 , тобто попереднього власника будинковолодіння і земельної ділянки за вказаною адресою.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України с удові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Положеннями ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Сатеттю 78 ЗК України визначено, що право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно із ч. 2 ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати права власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватись правил добросусідства.

Як передбачено ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо).

На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодуванням завданих збитків.

Правомочність користування майном означає передбачену законом можливість використовувати, експлуатувати майно, отримувати від нього корисні властивості, його споживання.

Перешкоди в користуванні - це дії іншої особи щодо обмеження власника майна у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Разом з цим згідно із ч. 2 ст. 120 ЗК України якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За положеннями ст. 12 ЦПК України ц ивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Як зазначено у ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 5 - 7 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до Закону України «Про доступ до судових рішень» с удові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Загальний доступ до судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України забезпечується з дотриманням вимог статті 7 цього Закону. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

На підставі наявних у справі доказів установлено, що водопровідну трубу, яку позивачка просить зобов`язати відповідачку демонтувати і видалити за власний рахунок, проведено відповідачкою не самовільно, а за погодженням з компетентною установою - КП «НУВКГ» на підставі розробленого робочого проекта, а також за згодою попереднього власника будинковолодіння і земельної ділянки, через які проходить ця труба, власником яких на цей час є позивачка, для якої у свою чергу зберігається попередній порядок землекористування.

Також установлено, що набрало законної сили судове рішення в іншій справі № 740/565/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , яким позов задоволено та зобов`язано останніх забезпечити доступ усім компетентним працівникам КП «НУВКГ» до місця підключення будинку АДРЕСА_1 . Указане рішення обов`язкове для виконання.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в зв`язку з необґрунтованістю заявлених позовних вимог, адже позивачка не довела, що відповідачка чинить їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою і що наявні підстави для зобов`язання відповідачки демонтувати і видалити за власний рахунок указану водопровідну трубу.

На підставі ст. 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76 - 82, 89, 263 - 265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Комунальне підприємство «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства», про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення складене і підписане 06 грудня 2022 року.

Суддя І. М. Шевченко