Справа № 346/6459/21
Провадження № 22-ц/4808/1112/22
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (суддя-доповідач) Девляшевського В.А.,

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на рішення Коломийського міськрайонного суду, ухвалене головуючою суддею Беркещук Б.Б. 20 липня 2022 року в м. Коломиї Івано-Франківської області, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року представник ТОВ «Вердик Капітал» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 01 березя 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики №-50396, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку. ОСОБА_1 здійснив дії, спрямовані на укладення договору позики шляхом заповнення заяви про отримання кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем за допомогою компанії ТОВ «Універсальні платіжні рішення» перераховано кредитні кошти. Відповідно до пункту 9.2. договору він укладається в електронній формі за допомогою електронного підпису. Плата за користування кредитними коштами встановлювалась в розмімі 1,95% за кожен день користування, а термін користування кредитом - 20 діб, які закінчились 21.03.2021.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, у нього виникла заборгованість.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 23.06.2020 та додатку до нього від 07.07.2021 ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договорами позики в тому числі і за договором позики, укладеним з ОСОБА_1 , сума заборгованості якого складала 20 953,80 грн, з яких 4 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу, 1 650,00 за відсотками за акційною відсотковою ставкою, 15 309,37 грн за відсотками відповідно до пунтку 9.7. Договору, 84,43 грн індексу інфляції.

Зважаючи на вище викладене, позивач просив позов задовольнити та стягнути визначену заборгованість.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 20 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, представник ТОВ «Вердикт Капітал» подав апеляційну скаргу.

Вважає, що суд прийшов до необгрунтованого висновку, що до позивача не перейшло право вимоги за договором позики, укладеним з відповідачем. Так пунктом 6.2.3. Договору про відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 передбачено, що права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами додатку №2, який було підписано 07.07.2021, та відповідно до якого ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за договором позики у тому числі за договором № -50396 «Проста позика» від 01.03.2021, укладеним з ОСОБА_1 . Сума заборгованості за названим договором становить 20 953,80 грн. Отже, право вимоги до відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» набуло після укладення договору позики, що не суперечить законодавству. Позивачем надані відповідні докази, що підтверджують перехід права вимоги. При цьому посилається на статтю 1078 ЦК України, відповідно до якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

За наведених обставин просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Ломничук Ю.Ю. посилається на законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення, натомість доводи апеляційної скарги вважає такими, що не містять підстав для його скасування. Вказує, що суд першої інстанції встановив, що договір про відступлення права вимоги №23-06/20 був укладений 23.06.2020, тобто до укладення договору позики. Разом з тим відступлення права вимоги може здійснюватись лише стосовно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу прав. Майбутні вимоги можуть бути передані тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Вказані висновки містяться в Постанові Верховного Суду від 24 квітня 2018 року у справі №914/868/17.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вказаним вимогам відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 березня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-50396, на підставі якого на банківську картку відповідача позивачем перераховано 4 000,00 грн на строк до 21.03.2021 з платою за користування кредитом 702% річних. Відповідно до пункту 3.9. позичальник зобов`язався здійснити повернення суми кредиту та нараховані проценти за користування кредитом одноразовим платежем у розмірі 5 560,00 грн 21.03.2021 шляхом зарахування власних грошових коштів на рахунок товариства (а.с.8-16).

Отже, з матеріалів справи встановлено та не заперечується сторонами факт отримання відповідачем кредиту на підставі договору позики від 01 березня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс».

23.06.2020 між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» укладено договір відступлення права вимоги №23-06/20, згідно з якого новому кредитору відступлено право вимоги до боржників за договорами позики (а.с.28-35).

Пунктом 1.1. предметом договору визначено те, що кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржника за договорами позики, вказаними у реєстрах боржників (додаток №1 до договору), укладеними між кредитором і боржником (портфель заборгованості).

В підпунктах 6.2.1.-6.2.3. пункту 6 Договору відступлення прав вимоги № 23-06/20 зазначено, що за цим договором кредитор передає, а новий кредитор приймає права вимоги в розмірі портфеля заборгованості (Додаток №1). Права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання сторонами Додатку № 2 до цього договору, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання новим кредитором та кредитором умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення права вимоги. Додаткового оформлення відступлення права вимоги у цих випадках не вимагається.

У додатку №1, підписаному сторонами 07 липня 2021 року, міститься реєстр боржників №8 до Договору відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 року. Згідно реєстру новому кредитору передано право вимоги до боржника ОСОБА_1 на на суму 5 560,00 грн (а.с.38-40).

07.07.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт капітал» підписано акт приймання-передачі Реєстру боржників від 07 липня 2021 (Додаток № 2), відповідно до якого кредитор передав, а новий кредитор прийняв реєстр боржників кредитора від 07 липня 2021 року, складений за формою згідно з Додатком №1 до договору (а.с. 37).

За наданими позивачем розрахунками заборгованість відповідача за кредитним договором від 01 березня 2021 року становить 20 593,80 грн (а.с.22-25).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що на момент укладення договору відступлення права вимоги від 23.06.2020 боргові зобов`язання по договору позики від 01 березеня 2021 року ще не існували, а тому не могли бути передані новому кредитору. Отже, включення ОСОБА_1 до реєстру боржників до договору відступлення права вимоги від 23.06.2020 року є безпідставним. Належних доказів, які б свідчили, що до позивача перейшло право вимоги за названим договором позики, останнім не надано. Крім того, позивачем не надано доказів письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тлумачення наведених норм свідчить, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Тобто відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 909/1411/13, від 13.10.2021 у справі № 910/11177/20).

При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі № 910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29.06.2021 у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 у справі № 334/6972/17, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.12.2021 у справі № 911/3185/20).

Колегія зверає увагу, що доказів на підтвердження оплати за договором про відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 року позивачем не надано.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що ТОВ «Вердикт Капітал» не довело того, що має право на звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 березня 2021 року, який укладений після відступлення ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» прав вимог за кредитом на користь позивача, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання апелянта на статтю 1078 ЦК України відповідно до якої предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога), колегія відхиляє. На час укладення договору відступлення права вимоги №23-06/20 від 23.06.2020 року сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину та такий предмет не індивідуалізовано належним чином. Натомість додаток №1, в якому сформований реєстр боржників, підписаний сторонами 07 липня 2021 року, тобто більш ніж через рік після укладення договору відступлення права вимоги.

А отже ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» на час укладення договору відступлення прав вимоги не були погоджені його істотні умови в частині обсягу вимог, що перейшли до нового кредитора. Вказане свідчить на відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення постановлено з дотриманням вимог норм матеріального та процесуального права, ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності, доводи апеляційної скарги обґрунтованості висновків суду не спростовують, а тому підстави для його скасування відсутні.

Оскільки ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа відноситься до малозначних в силу закону. А тому ухвалене в ній рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 374, 376, 381 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення, а рішення Коломийського міськрайонного суду 20 липня 2022 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Барков

В.М. Луганська