ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року м.Суми

Справа №592/13457/21

Номер провадження 22-ц/816/450/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Криворотенка В. І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 року, у складі судді Князєва В.Б., ухваленого у м. Суми, повний текст якого складено 28 грудня 2021 року,

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-Банк»)звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, позовні вимоги мотивовано тим, що з метою отримання банківських послуг 20 травня 2019 року ОСОБА_1 підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, відповідно до якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 21 вересня 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 42653 грн 67 коп., яка складається із: 31686 грн 48 коп. - заборгованість за кредитом, 10967 грн 19 коп. - заборгованість за відсотками, яку і просить стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 року позов АТ «А-Банк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «А-Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 20 травня 2019 року у розмірі 31686 грн 48 коп. та 1686 грн 33 коп. повернення судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись з вказаним рішення суду, АТ «А-Банк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складають кредитний договір. Зазначає, що право на отримання позикодавцем від позичальника процентів за користування кредитними передбачена також ст.ст. 1048, 1054 ЦК України.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому чітко зазначені всі істотні умови кредитування, строки, процентна ставка та ін.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту не оскаржується, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України колегією суддів не переглядається.

Відповідачем у встановлений судом строк відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи АТ «А-Банк» у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що тарифи, витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПАТ «А-Банк» та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами, а отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 20 травня 2019 року ОСОБА_1 було підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, в якій містяться анкетні дані відповідача та зазначено, що він згоден з тим, що дана заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того вказано, що відповідач ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник цього договору згоден отримати, шляхом роздруківки з офіційного сайту (а.с. 8).

Також, 20 травня 2020 року ОСОБА_1 електронним підписом, шляхом підтвердження ОТП 20 з номером телефону НОМЕР_1 , було підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», у якому визначені умови кредитного договору, зокрема, розмір відсоткової ставки - 3,9 % в місяць (46,8 % річних), процента ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - 7,8% в місяць (93,6% річних) (а.с. 8-9).

Додані банком до позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «АКЦЕНТ-БАНК», тарифи користування кредитною карткою «Універсальна», які були предметом дослідження в суді першої інстанції, не підписані відповідачем (а.с. 9-13, 14).

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість ОСОБА_1 за договором №б/н від 20 травня 2019 року станом на 21 вересня 2021 року становить 42653 грн 67 коп., яка складається із: 31686 грн 48 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 10967 грн 19 коп. - заборгованість за процентами (а.с. 6-7).

Підставами позовних вимог АТ «А-Банк» є неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, укладеного шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, та стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України йдеться про те, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Як передбачено ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюютьсяоднаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками та штрафу.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення відсотків та неустойки, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на анкету-заяву позичальника, тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», як невід`ємні частини спірного договору, а також на паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

При цьому, як правильна вказав суд першої інстанції, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці тарифи та витяг з умов та правил розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Також, в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «А-Банк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (20 травня 2019 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (26 жовтня 2021 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви тарифи та витяг з умов та правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19), без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Разом з тим, відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитними коштами суд першої інстанції не взяв до уваги те, що відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» ОСОБА_1 була надана інформація про споживчий кредит і ним 20 травня 2019 року електронним підписом підписано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», що згідно з абзацом 2 ч. 2 ст. 9 вказаного Закону свідчить про виконання кредитодавцем вимог щодо надання споживачу інформації про споживчий кредит до укладення договору (а.с. 7-8).

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Підпис клієнта : ОСОБА_1 20.05.2019 18:07:20 підтверджено ОТП 50 за номером телефону НОМЕР_1 .

Таким чином, матеріалами справи доведено, що відповідач, підписавши паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», погодився із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 46,8% річних, збільшеною процентною ставкою на прострочене тіло кредиту у сумі 93,6 %.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на 21 вересня 2021 року борг відповідача за відсотками становить 10967 грн 19 коп., що були обраховані виходячи з узгодженої між сторонами договору процентної ставки, а тому підлягають стягненню на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимог позову про стягнення заборгованості за відсотками, через невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення в цій частині нового судового рішення про стягнення з відповідача на користь банку 10967 грн 19 коп. заборгованості по відсоткам за кредитним договором від 20 травня 2019 року.

Крім того, рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання щодо розподілу судових витрат підлягає зміні, стягнувши з відповідача понесені позивачем витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270 грн за розгляд справи у суді першої інстанції.

Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення доводів апеляційної скарги, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 3405 грн 00 коп. за апеляційний перегляд рішення суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 10967 гривень 19 копійок заборгованості по відсоткам за кредитним договором від 20 травня 2019 року.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 28 грудня 2021 рокув частині розподілу судових витрат змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 2270 гривень 00 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судові витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3405 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

В. І. Криворотенко