Провадження № 22-ц/824/4128/2021 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідачаМельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , 3-я особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Жилянська-118» про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 та орендарем квартири АДРЕСА_2 за цією ж адресою.

Позивач вказував, що у середині червня 2020 року він зайшов в належні йому квартири та побачив, що нещодавно відбулось їх залиття. Наступного дня він звернувся до ОСББ-118, що є балансоутримувачем та обслуговуючою будинок організацію із заявою про обстеження квартир та складання акту про залиття.

У зв`язку з цим, 26.06.2020 року комісія ОСББ-118 у складі голови правління ОСББ «Жилянська-118 Катрич В.М., менеджера-управителя ОСОБА_3 , його представника ОСОБА_4 та власника квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_1 склала Акт № 11, в якому зазначено, що в житловій кімнаті залито шпалери площею до 6 кв. м, на стелі залито водоемульсійне пофарбування до 0,5 кв.м., в другій кімнаті залито стелю до 0,5 кв.м., пошкоджено водоемульсійне пофарбування.

Також, в результаті обстеження квартири АДРЕСА_3 виявлено, що в каналізаційній трубі внаслідок просідання трійника виникло розкарбування труб з розривом 5 мм, що призвело до витікання каналізаційних вод.

При цьому, у висновку комісії зазначено, що причиною залиття квартир АДРЕСА_4 стало розкарбування каналізаційних труб в санвузлі квартири АДРЕСА_3 , а причиною розкарбування стало втручання в будинкову каналізацію з квартири АДРЕСА_3 шляхом заміни трійника каналізації на хрестовину для прокладення каналізації в стіні квартири.

Крім того, під час обстеження були зроблені фотографії, на яких було зафіксовано, що в квартирі АДРЕСА_3 було замінено елементи каналізаційної системи та прокладено «лежак» каналізаційної труби під стіною, що розмежовують квартири АДРЕСА_5 та АДРЕСА_3 шляхом демонтажу частини кладки стіни, що розмежовує квартири.

Позивач також вказував, що відповідач зазначив в Акті про незгоду з висновком комісії, пославшись на те, що ремонтні роботи, внаслідок яких було здійснено втручання в каналізаційну систему, виконували за його замовленням спеціалісти-представники забудовника та, зважаючи на це, відповідач заперечив свою вину у залитті та відмовився від відновлення пошкодженого майна.

Позивач вказував на те, що для проведення оцінки ремонтно-відновлювальних робіт він звернувся до ФОП ОСОБА_5 , який надав йому комерційну пропозицію щодо проведення таких робіт в загальному розмірі 14 335 грн.

Вказував, що після проведення ремонту, 27.08.2020 року, він звернувся до відповідача із заявою про компенсацію вартості ремонту у зазначеному розмірі, однак, відповідач відмовився, мотивуючи тим, що він не має відношення до залиття.

На підставі викладеного, просив суд стягнути з відповідача збитки, спричинені залиттям його квартири, в розмірі 14 335,00 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 грудня 2020 року позов задоволено та стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок залиття квартири 14 335 гривень, судовий збір в сумі 840 гривень 80 коп., а всього 15 175 гривень 80 копійок.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, позаяк з Акту від 26.06.2020 року не вбачається, що саме його неправомірні дії призвели до заподіяної позивачу шкоди.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, зокрема на те, що згідно Акту від 26.06.2020 року, він не згоден з втручанням в загальнобудинкову каналізаційну систему, а на його думку, труби розійшлися внаслідок багаторічної експлуатації будинку.

Вказує, що твердження третьої особи про втручання в систему каналізації підрядниками на його замовлення є лише припущеннями, оскільки це не відповідає дійсності та не підтверджено жодними доказами.

Колегія суддів перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав та в матеріалах справи не міститься будь-яких доказів на підтвердження його доводів, які б виключали його вину у залитті квартир позивача.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.2 ст.22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч.2 ст.1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини в завданні шкоди, а позивач доказує наявність шкоди та її розмір.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05.04.2018 року.

01.03.2020 року між ФОП ОСОБА_6 та позивачем було укладено договір оренди нерухомого майна, а саме:квартири АДРЕСА_1 , зі строком дії до 31.12.2021 року.

За п. 3.3.4. договору оренди позивач зобов`язаний здійснювати за власний кошт поточний ремонт орендованого майна.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 06.10.2020 року, відповідач є власником квартири АДРЕСА_6 .

Відповідно до Акту № 11 від 26.06.2020 року про наслідки залиття житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_7 , комісія ОСББ-118 у складі голови правління ОСББ «Жилянська-118 Катрич В.М., менеджера-управителя ОСОБА_3 , представника власника кв. АДРЕСА_8 - ОСОБА_4 та власника кв. АДРЕСА_3 ОСОБА_1 (відповідач у справі) склала Акт № 11 про те, що нею була обстежена кв. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_9 на предмет залиття вище розташованої кв. АДРЕСА_3 .

Як вбачається з Акту, на день обстеження комісія встановила, що під час залиття кв. АДРЕСА_2 , АДРЕСА_9 в житловій кімнаті залито шпалери площею до 6 кв. м, на стелі залито водоемульсійне пофарбування до 0,5 кв.м., в другій кімнаті залито стелю до 0,5 кв.м., пошкоджено водоемульсійне пофарбування. При цьому, в результаті обстеження кв. АДРЕСА_3 виявлено, що в каналізаційній трубі внаслідок просідання трійника виникло розкарбування труб з розривом 5 мм, що призвело до витікання каналізаційних вод. Таким чином, причиною залиття квартир АДРЕСА_4 стало розчекання каналізаційних труб в санвузлі кв. АДРЕСА_3 , а причиною розчеканки стало втручання в будинкову каналізацію з кв. АДРЕСА_3 шляхом заміни трійника каналізації на хрестовину для прокладення каналізації в стіні квартири.

При цьому, відповідач письмово зазначив в Акті про незгоду з висновками комісії.

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідальність за завдану шкоду настає за наявності таких підстав як наявність шкоди, протиправна поведінка заподіювача шкоди, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача і вина останнього.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди, а тому саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди.

З Акту № 11 від 26.06.2020 року вбачається, що причиною залиття квартир АДРЕСА_4 стало розчекання каналізаційних труб в санвузлі кв. АДРЕСА_3 , а причиною розчеканки стало втручання в будинкову каналізацію з кв. АДРЕСА_3 шляхом заміни трійника каналізації на хрестовину для прокладення каналізації в стіні квартири.

Також, в письмових поясненнях ОСББ «Жилянська-118» йдеться про те, що втручання в систему каналізації відбулося підрядниками позивача на його замовлення, однак жодних доказів того, що відповідач здійснив втручання у систему каналізації самостійно, неналежним способом за допомогою власних підрядників, матеріали справи не містять.

Натомість, сторонами не заперечується що 24 травня 2020 року між 20 та 19 поверхами, із загальносплавної каналізаційної труби відбулось протікання стічних вод, внаслідок чого відбулося підтоплення кв. АДРЕСА_10 , що розташована на 19 поверсі.

Як стверджує відповідач, в ході встановлення місця протікання, ним, з дозволу власника сусідньої кв. АДРЕСА_5 на 20 поверсі, було частково розібрано стіну даної квартири та виявлено безпосередньо місце витоку та після цього він звернувся до штатного сантехніка ОСББ «Жилянське-118», який і провів роботи по усуненню проблеми витоку стічних вод.

Пунктом 2 та 3 ч.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що виконавець комунальної послуги це суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку - механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення.

Зі змісту п.1 ч.1 ст. 5 цього ж Закону вбачається, що послуга з управління багатоквартирним будинком включає, зокрема, утримання спільного майна багатоквартирного будинку, у тому числі обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем).

Відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону на управителя багатоквартирного будинку покладений обов`язок забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг.

Згідно п.1 ч.3 ст. 10 Закону до ціни послуги включається, зокрема, витрати на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території і поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку відповідно до кошторису витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, крім витрат на обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 липня 2018 року №190 затверджено Обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, до якого включено технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем, у тому числі систем водовідведення та систем зливової каналізації.

Беручи до уваги вищезазначене, обов`язок щодо утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, у тому числі внутрішньобудинкових систем водовідведення та зливної каналізації, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій слід відносити до обов`язків управителя багатоквартирного будинку чи виконавця послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги.

Отже, на відповідача, як власника квартири, законом покладений обов`язок за власний рахунок утримувати та ремонтувати (своєчасно замінювати) лише внутрішньоквартирні мережі, у тому числі і внутрішньоквартирну систему водовідведення (каналізації).

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскільки з матеріалів справи вбачається, що аварія сталася в каналізаційній трубі в результаті просідання трійника каналізації внаслідок розкарбування труб, що призвело до витікання каналізаційних вод, при цьому матеріали справи не містять доказів, що аварія сталася саме внаслідок неналежного виконання відповідачем свого обов`язку щодо утримання своєї внутрішньоквартирної мережі, а вказана пошкоджена частина каналізаційної системи, є внутрішньодомовою системою, і вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій законом віднесено до обов`язків управителя багатоквартирного будинку чи виконавця послуги, у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуг, то місцевий суд дійшов передчасного висновку про наявність вини відповідача у заподіянні шкоди позивачу, внаслідок залиття та задоволення позовних вимог, а відтак рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: