Справа № 752/5064/21 Головуючий в суді І інстанції Машкевич К.В.
Провадження № 22-ц/824/4082/2022 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,

за участі секретаря Примушка О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації по внесення змін до договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив внести зміни до договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини від 10 жовтня 2020 року.

У листопаді 2021 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він посилається на те, що відповідач безпідставно з надуманих причин, з метою помсти та отримання матеріальних благ, не враховуючи почуття дитини, створює перешкоди у спілкуванні дитини з батьком. Вказував, що з січня 2021 року відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з малолітнім сином, у зв`язку з чим між батьком та дитиною можуть бути втрачені емоційні зв`язки, оскільки розгляд справи займає тривалий час. Вказана обставина може унеможливити або значно утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову. Вважав, що вказаний вид забезпечення позову є співмірним, не порушує прав відповідача та не призведе до будь-яких незворотних негативних наслідків, а тому просив задовольнити заяву.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року заяву про забезпечення позову задоволено. Зобов`язано ОСОБА_3 не здійснювати перешкоди ОСОБА_2 забирати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у середу кожного тижня о 18.00 годині, із дитячого садочка № 424 , який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Дружби народів, 32-Б , та дозволяти після цього привозити дитину до власного будинку, за місцем проживання батька - ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , та протягом наступної години з 18.30 -19.30 проводити спільно час з малолітнім сином. Після спілкування з дитиною, зобов`язано батька відвести дитину за місцем його фактичного проживання разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_3 та передати дитину - ОСОБА_4 його матері - ОСОБА_5 .

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Обґрунтовувала доводи апеляційної скарги тим, що місцевим судом фактично вирішено спір по суті, оскільки спір між сторонами виник щодо участі у вихованні дитини, забезпечення позову шляхом встановлення додаткового графіка спілкування дитини з батьком є неналежним та недопустимим заходом забезпечення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком. А тому з метою запобігання втрати емоційного контакту батька з малолітнім сином ОСОБА_4 , погіршення між ними психоемоційного характеру відносин на період розгляду справи у суді, який може бути тривалим, вважав заявлений вид забезпечення позову співмірним заходом забезпечення позову.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено Договір про участь у вихованні, розвитку та утриманню дитини від 10 жовтня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Катчик Ю.А. та зареєстрований в реєстрі за №2364.

Звертаючись з позовом до суду, ОСОБА_2 просив внести зміни до договору про участь у вихованні, розвитку та утриманні дитини від 10 жовтня 2020 року, а саме:

- п.2.2 договору визначити наступний порядок спілкування з сином: п`ятниця з 18-00 (з часу закінчення перебування в дошкільному закладі) до понеділка 08-00 (час, коли починається новий тиждень та відкривається дошкільний заклад);

- спілкування з дитиною має відбуватися на території фактичного проживання батька за адресою: АДРЕСА_2 , або іншою адресою на його розсуд.

- п.2.2,п.2.5.1 договору - виключити.

- п.2.4 договору викласти у наступній редакції : «Спосіб, методи та форми виховання батьки обирають особисто, які не суперечать інтересам дитини та сприяють її розвитку».

- п.3.4, п.4.2, п.4.3 та п.4.5. договору - виключити.

- п.4.1 договору викласти в наступній редакції: «Грошові кошти, які були виплачені батьком на індивідуальну картку (відкритий особовий рахунок) дитини до 14 січня 2021 року за його за його ініціативою - є фінансова допомога дитині. Будь-які інші грошові зобов`язання зі сторони батька припиняються. Крім того, додаткові витрати від батька можуть надходити лише за його власною ініціативою у вигляді подарунків безпосередньо дитині та витрат для проведення якісного для дитини часу разом».

- п.2.6.1 договору доповнити «Зобов`язати матір повідомляти батька про термін від`їзду та місце перебування сина за межі м.Києва шляхом письмового повідомлення (надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від`їздом із підтвердженням про вручення».

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, ОСОБА_2 просив зобов`язати ОСОБА_5 не здійснювати йому перешкоди забирати дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у середу кожного тижня о 18.00 годині, із дитячого садочка № 424 , який знаходиться за адресою: м. Київ, пр-т Дружби народів, 32-Б , та дозволяти після цього привозити дитину до власного будинку, за місцем проживання батька, за адресою: АДРЕСА_2 , та протягом наступної години з 18.30 - 19.30 проводити спільно час з малолітнім сином. Після спілкування з дитиною, зобов`язати батька відвести дитину за місцем його фактичного проживання разом з матір`ю, за адресою: АДРЕСА_3 та передати дитину його матері.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, ухваленого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Частиною першою статті 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується, в тому числі, забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Вказана норма кореспондується з положеннями частини третьої статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі статтею 157 СК України питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до частин першої і другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до статті 4 Конвенції про контакт з дітьми, дитина та її батьки мають право встановлювати й підтримувати регулярний контакт один з одним. Такий контакт може бути обмежений або заборонений лише тоді, коли це необхідно в найвищих інтересах дитини. Якщо підтримання неконтрольованого контакту з одним з батьків не відповідає найвищим інтересам дитини, то розглядається можливість контрольованого особистого контакту чи іншої форми контакту з одним з таких батьків.

Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HANT v. UKRAINЕ, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Так, у рішенні від 04 вересня 2018 року «Крістіан Кетелін Унгуряну проти Румунії» (заява № 6221/14) ЄСПЛ вважав, що тривалий судовий процес, пов`язаний, у тому числі, зі встановленням графіку відвідування дитини, невиправдано позбавив батька можливості бачитися з сином протягом чотирьох років, а тому допустимим є встановлення такого графіку до закінчення розгляду справи по суті, що свідчить про порушення статті 8 Конвенції щодо права на повагу до його приватного i сімейного життя.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

На підстав викладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, оскільки у таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про участь батька у вихованні дитини, сприяння забезпеченню існування відносин та емоційного контакту дитини особисто з батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей із батьком.

Доводи апеляційної скарги щодо того, що місцевим судом фактично вирішено спір по суті, оцінюються колегією суддів критично, позаяк у даному випадку, враховуючи чутливих характер даних правовідносинах, такий засіб забезпечення позову є тимчасовим та лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Інших вагомих та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 15 листопада 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Судді: