Справа № 333/2450/17
Провадження № 2/333/1743/22
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,

представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» (місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, , МФО 300346) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Постановою Верховного Суду від 01.12.2021 року ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2018 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 28.09.2021 року в частині залишення без розгляду позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 щодо стягнення за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 та додатковою угодою №1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 заборгованості з відсотків у сумі 38 067,59 дол. США за період з 04.11.2009 року по 16.03.2017 року скасовано та передано справу №333/2450/17 на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2021 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з відсотків за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 та додатковою угодою №1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 у сумі 38 067,59 дол. СШАза період з 04.11.2009 року по 16.03.2017 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по цій справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження.

27.01.2022 року на адресу суду від АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про зміну предмету позову до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з відсотків за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 та додатковою угодою №1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 у сумі 38 067,59 дол. США.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 та ОСОБА_3 грошових зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 та додаткової угоди №1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08 останні станом на 16.03.2017 року мають заборгованість перед банком в розмірі 72 525,10 дол. США, з яких сума заборгованості за кредитом становить 29 056,55 дол. США, заборгованість по відсоткам за користування кредитом 42568,55 дол. США.

В результаті невиконання рішення суду та умов договору у відповідачів виникла заборгованість, розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 12.01.2010 року, яка за період з 25.01.2019 року по 25.01.2022 року становить 86 759,47 грн. і складається з: 24 781,06 грн. - 3% річних, та 61 978,41 грн. інфляційних витрат.

З цих підстав, Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», змушене звернутись до суду за захистом своїх прав.

14.02.2022 року на адресу суду від відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 надійшов відзив, в якому вони просили застосувати строки позовної давності при розгляді позову ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими до 04.05.2014 року включно та залишити позовні вимоги без задоволення.

Враховуючи відсутність заперечень представника відповідача ОСОБА_2 та відповідача ОСОБА_3 , ухвалою суду від 13.06.2022 року прийнято до розгляду заяву АТ «Альфа-Банк» про зміну предмету позову до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а саме: щодо стягнення з відповідачів 3% річних та інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 12.01.2010 року.

Ухвалою суду від 13.06.2022 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання представник позивача - Акціонерного Товариство «Альфа-Банк» Ременюк Т.О. не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги з урахуванням зміни предмету спору підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав позицію відповідачів, викладену у відзиві, тобто про наявність підстав для застосування строків позовної давності. Крім того, зазначив, що АТ «Альфа-Банк» не надало доказів, що підтверджують право вимоги 3% річних та інфляційних витрат за невиконання грошового зобов`язання, встановленого рішенням суду від 12.01.2010 року, тобто взагалі відсутні докази про його правонаступництво. Також зазначив, що позивач помилково нараховував суму інфляційних витрат, так як нарахування було не на заборгованість, а на суму заборгованості та 3% річних. Сума заборгованості встановлена рішенням Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.10.2010 року у справі №1791/09 і складає 275 345,07 грн. У зв`язку з чим, заборгованість по інфляційним витратам має бути нарахована саме на визначену у рішенні суму заборгованості.

Відповідач ОСОБА_3 , яка є представником і відповідача ОСОБА_1 підтримала пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та просила суд відмовити задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного Товариства «Альфа-Банк», яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», підлягають частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 було укладено генеральний договір про надання кредитних послуг №101/08 та додаткову угоду №1 до генерального договору про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08, на підставі яких останній отримав кредитні кошти на загальну суму 160 000 дол. США.

Також, 08.08.2008 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №101/08/2п та додаткову угоду №1 до договору поруки від 08.08.2008 року №101/08/2п, на підставі яких остання зобов`язалась перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобов`язань за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08.

Зазначена обставина визнана в судовому засіданні представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3 .

Крім того, зазначені обставини також встановлені Постановою Верховного Суду від 01.12.2021 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З матеріалів справи вбачається, що, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами своїх зобов`язань АКБ СР «Укрсоцбанк» звернулось до постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ПП фірма «Любава-Строй» про стягнення суми заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг від 08.08.2008 року №101/08.

Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.01.2010 року по справі №1791/09 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк», заборгованість в тому числі і за додатковою угодою № 1 до генерального договору про надання кредитних послуг № 101/08 від 08.08.2008 року, станом на 03.11.2009 року в розмірі 275 647 грн. 19 коп. з яких: заборгованість по кредиту 239 562 грн. 53 коп., заборгованість за відсотками 35 994 грн. 18 коп.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.08.2010 року видано виконавчий лист на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків по справі №1791/09 від 12.01.2010 року.

Зазначені факти також не оспорювалися сторонами під час судового розгляду і були встановлені Постановою Верховного Суду від 01.12.2021 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідачів 3% річних в сумі 24 781,06 грн. та 61 978,41 грн. індексу інфляції.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 зазначив, що в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують право вимоги АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором та просив суд застосувати строки позовної давності до спірних правовідносин, який, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, складає 1 рік.

Судом не приймаються до уваги доводи представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про відсутність доказів, що підтверджують право вимоги АТ «Альфа-Банк» за вказаним кредитним договором і щодо стягнення заборгованості по 3% річних та інфляційних витрат, оскільки, відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 03.12.2019 року припинено діяльність АТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «АЛЬФА-БАНК». Крім того, під час розгляду цієї справи в апеляційній та касаційних інстанціях не виникало питання щодо правонаступництва Ат «Альфа-Банк».

Розглянувши заявлене представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 клопотання про застосування строків позовної давності, суд дійшов до такого.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч. 1 ст. 256 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 258 ЦК України, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимо г про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п. 1 ч. 2).

За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційних витрат та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Разом з тим главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Наслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Саме такий правовий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 08.11.2019 року по справі № 127/15672/16-ц та, згідно з ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховується судом при застосуванні таких норм права.

З огляду на викладене, враховуючи, що заборгованість по Рішенню постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.01.2010 року по справі №1791/09 не була погашена, позов про стягнення 3% річних та інфляційних витрат за період з 25.01.2019 року по 25.01.2022 року подано 25.01.2022 року, тому суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для застосування спеціальної позовної давності в один рік до спірних правовідносин. У зв`язку з чим, у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про застосування строків позовної давності судом відмовляється.

Перевіривши розрахунок 3% річних на суму кредитної заборгованості згідно з рішенням суду, наданий позивачем, суд дійшов до висновку про його правильність та обґрунтованість.

З цих підстав, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк», про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь позивача 24 781,06 грн. заборгованості по 3% річних, яка виникла за період з 25.01.2019 року по 25.01.2022 року.

При цьому, перевіривши розрахунок індексу інфляції за період з лютого 2019 року по грудень 2021 року, наданий позивачем, суд дійшов до висновку, що зазначений розрахунок є помилковим, з огляду на таке.

Так, суд при розгляді позовних вимог в цій частині виходить з того, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 12.01.2010 року по справі №1791/09 визначено суму заборгованості, яку необхідно стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АКБ СР «Укрсоцбанк»за додатковою угодою № 1 до генерального договору про надання кредитних послуг № 101/08 від 08.08.2008 року, яка станом на 03.11.2009 року складає 275 647,19 грн.

Як встановлено судом, відповідачі частково сплатили суму заборгованості за додатковою угодою № 1 до генерального договору про надання кредитних послуг № 101/08 від 08.08.2008 року у розмірі 302,12 грн., у зв`язку з чим сума боргу складає 275 345,07 грн.

Таким чином, на думку суму, нарахування індексу інфляції за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання повинен нараховуватись на сума боргу у розмірі 275 345,07 грн.

Враховуючи дані, отримані судом з матеріалів справи, вважаю, що індексу інфляції за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання вираховується наступним чином:

лютий 2019 року 275 345,07х0,5:100 = 1,376,73 грн.;

березень 2019 року 275 345,07х0,9:100 = 2 478,11 грн.;

квітень 2019 року 275 345,07х1:100 = 2 753,45 грн.;

травень 2019 року 275 345,07х0,7:100 = 1 927,42 грн.;

червень 2019 року, липень 2019 року, серпень 2019 року не нараховується;

вересень 2019 року 275 345,07х0,7:100 = 1 927,42 грн.;

жовтень 2019 року 275 345,07х0,7:100 = 1 927,42 грн.;

листопад 2019 року 275 345,07х0,1:100 = 275,35 грн.;

грудень 2019 року не нараховується;

січень 2020 року 275 345,07х0,2:100 = 550,69 грн.;

лютий 2020 року не нараховується;

березень 2020 року 275 345,07х0,8:100 = 2 202,76 грн.;

квітень 2020 року 275 345,07х0,8:100 = 2 202,76 грн.;

травень 2020 року 275 345,07х0,3:100 = 826, 04 грн..;

червень 2020 року 275 345,07х0,2:100 = 550,69 грн.;

липень 2020 року, серпень 2020 року не нараховується;

вересень 2020 року 275 345,07х0,5:100 = 1,376,73 грн.;

жовтень 2020 року 275 345,07х1:100 = 2 753,45 грн.;

листопад 2020 року 275 345,07х1,3:100 = 3 579,49 грн.;

грудень 2020 року 275 345,07х0,9:100 = 2 478,11 грн.;

січень 2021 року 275 345,07х1,3:100 = 3 579,49 грн.;

лютий 2021 року 275 345,07х1:100 = 2 753,45 грн.;

березень 2021 року 275 345,07х1,7:100 = 4 680,87 грн.;

квітень 2021 року 275 345,07х0,7:100 = 1 927,42 грн.;

травень 2021 року 275 345,07х1,3:100 = 3 579,49 грн.;

червень 2021 року 275 345,07х0,2:100 = 550,69 грн.;

липень 2021 року 275 345,07х0,1:100 = 275,35 грн.;

серпень 2021 року не нараховується;

вересень 2021 року 275 345,07х1,2:100 = 3 304,14 грн.;

жовтень 2021 року 275 345,07х0,9:100 = 2 478,11 грн.;

листопад 2021 року 275 345,07х0,8:100 = 2 202,76 грн.;

грудень 2021 року 275 345,07х0,6:100 = 1 652,07 грн.,

а всього - 56 170 грн. 43 коп.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та вважає за необхідне стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» - 56 170 грн. 43 коп. інфляційних витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, враховуючи відсутність клопотання позивача про стягнення з відповідачів судових витрат, судовий збір у розмірі 29 141,04 грн. судом покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 141, 223, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, ст. 625 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне Товариство «Альфа-Банк» (місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, , МФО 300346) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» (місце знаходження: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100, , МФО 300346), яке є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 24 781 (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят одну) грн. 06 коп. 3% річних та 56 170 (п`ятдесят шість тисяч сто сімдесят) грн. 43 коп. індексу інфляції, а всього 80 951 (вісімдесят тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) грн. 52 коп.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 10.10.2022 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод