Провадження № 2/752/1559/22
Заочне Р І Ш Е Н Н Я
18 квітня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,
розглянувши у місті Києві, в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи: ОСОБА_5 , комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» про встановлення факту не проживання та не користування житловим приміщенням, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.10.2020 року ОСОБА_6 , діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про встановлення факту не проживання та не користування житловим приміщенням, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії яким позивалася до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , УЖКГ Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації.
В обґрунтування заявлених пзовних вимог, представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Денищенко-Бостан О.Л. послалася на те, що квартира АДРЕСА_1 з 18.04.1961 року за ордером на жиле приміщення була надана і знаходилась в користуванні ОСОБА_8 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Ленінським РАГС м. Києва 16 червня 1986 року. За даними довідки по формі №3 від 04.07.2017 року №3365, зазначена квартира не приватизована та знаходиться на балансі КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
ОСОБА_8 , який є дідом позивачки - ОСОБА_9 після смерті був знятий з реєстраційного обліку та особовий рахунок на квартиру було оформлено на дружину його сина - ОСОБА_2 (мати позивачки ). Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 06 травня 1953 року ОСОБА_10 , де його батьком вказаний ОСОБА_8 та матір`ю ОСОБА_11 , а також свідоцтвом народження НОМЕР_3 зареєстровано № 2061. ОСОБА_12 (позивач), де записаний батьком - ОСОБА_10 та матір`ю ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 (до укладання шлюбу ОСОБА_13 , а дівоче прізвище ОСОБА_14 ) з 12.04.1991 року зареєстрована та фактично проживає в квартирі АДРЕСА_1 . Разом з нею проживає та зареєстрована її дочка ОСОБА_5 (до укладання шлюбу ОСОБА_15 ). Даний факт підтверджується довідкою Форми №3 про склад сім`ї від 04.07.2017 року та актом про фактичне проживання або не проживання фізичної особи від 10.09.2020 року та від 15.09.2020р. підписаним сусідами та засвідчений підписом посадової особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва».
ОСОБА_1 несе витрати самостійно з 2010 року по теперішній час на утримання зазначеного житла, що підтверджується квитанціями про оплату за житлово-комунальні послуги.
Згідно витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва №53066720 від 10.09.2020 року в цій же квартирі (житловому приміщенні) зареєстрована з 17.10.1997 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - сестра ОСОБА_1 та з 16.07.2020 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - племінник ОСОБА_1 .
ОСОБА_4 був зареєстрований за цією адресою автоматично за місцем реєстрації матері як син ОСОБА_3 , оскільки приписами ст. 156 Житлового кодексу Української РСР передбачено право на вселення до батьків їх неповнолітніх дітей, без згоди інших співвласників житлового приміщення. Однак ОСОБА_4 в цій квартирі ніколи не проживав та не проживає на теперішній час.
Фактично відповідачі не проживали та не проживають у зазначеній квартирі, не сплачують комунальні послуги, не отримують кореспонденції за даною адресою і взагалі цією квартирою не цікавляться, що підтверджується актами про фактичне не проживання фізичної особи від 10.09.2020 року підписаним сусідами та засвідченим підписом посадової особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» , яким встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають у спірній квартирі.
Власником особового рахунку квартири є ОСОБА_2 - мати позивачки, котра була знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 ще 10.03.2017 року, особовий рахунок для сплати комунальних послуг до теперішнього часу оформлений на її ім`я. Згідно акту про фактичне проживання або не проживання фізичної особи від 15.09.2020 року підписаним сусідами та засвідченим підписом посадової особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» встановлено, що ОСОБА_2 з 10.03.2017 року знялась з реєстрації, звільнила житлове приміщення у зв`язку з переїздом на постійне місце проживання до Росії та не проживає за цією адресою з 10.03.2017 року.
ОСОБА_1 зверталась неодноразово до Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації з вимогою переоформити особовий рахунок на її ім`я, як таку що постійно проживає та користується цим житловим приміщенням разом зі своєю сім`єю, однак отримувала відмову з формулюванням, що переоформити особовий рахунок можливо лише за згодою всіх наймачів або за рішенням суду.
Просила: встановити факт, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не проживають та не користуються житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 та визнати останніх такими, що втратили право на користування цим же житловитм приміщенням; визнати втраченим право ОСОБА_11 і. на володіння особовим рахунком на квартиру АДРЕСА_1 ; зобов`язати УЖКГ Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації переоформити на ОСОБА_1 особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язати укласти з нею ж відповідні договори на обслуговування житлово-комунальними послугами з виконавцями цих послуг.
Провадження у справі було відкрито 01.02.2021 року з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Підготовче провадження закрито 24 вересня 2021 року, справу призначено до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні 10.12.2021 року учасники справи відсутні.
Представник позивачки ОСОБА_1 - адвокат Денищенко-Бостан О.Л. звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, повідомила суду, що заявлені позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, подало до суду відзив на позов, просило відмовити в його задоволенні, справу розглянути за відсутності представника..
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, третя особа КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району міста Києва» явку представника не забезпечило.
Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися судом за адресою зареєстрованого у встановленому зконом порядку їх місця проживання, однак судові виклики повернуто до суду з відміткою відділу зв`яхку про причини повернення - за закінченням терміну зберігання.
Треті особи повідомлені належним чином, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталися.
З огляду на викладене, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників її розгляду, ухвалити заочне рішення на підставі доказів наявних у матеріалах справи відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, давши їм оцінку, суд дійшов до висновку про наявність підстав для часткого задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з огляду на наступне.
За даними довідки №3365 виданої 04.07.2017 року Комунальним Концерном Центру Комунального сервісу на житловій площі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: позивачка ОСОБА_1 , дочка власника особового рахунку; відповідачка ОСОБА_3 , дочка власника особового рахунку; ОСОБА_15 онука власника особового рахунку. Власником особового рахунку зазначеної квартири є відповідачка ОСОБА_2 , котра знята з реєстрації 10.03.2017 року. (а.с.32)
Станом на час звернення позивачки ОСОБА_1 до суду з позовом, на житловій площі спірної квартири зареєстровано місце проживання: ОСОБА_1 з 12.04.1991 року; ОСОБА_15 з 19.04.1994 року; ОСОБА_3 з 17.10.1997 року; ОСОБА_4 з 16.07.2020 року, що підтверджено витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 від 10.09.2020 року №53066720 (а.с.33)
Звертаючись до суду з позовом, позивачка просить встановити факти, що мають юридичне значення, а саме не проживання та не користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідно до правил статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Одночасно з вимогою про встановлення юридичних фактів не проживання та не користування, позивачкою заявлено спір і про визнання цих же відповідачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 з підстав відсутності останніх у спірній квартирі більше шести місяців без поважних на те причин.
Отже встановлення юридичних фактів , щодо не проживання та не користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не підлягає вирішенню судом у порядку позовного провадження, оскільки зазначені факти позивачка просить встановити з метою підтвердження відсутності у відповідачів у подальшому права на проживання в спірній квартирі та користування нею ж, однак наявність або ж відсутність такого права підлягає вирішенню у спосіб визнання осіб такими, що втратили право користування цим же приміщенням з приводу якого останньою також заявлено вимоги, що відповідає правилам ст. 72 ЖК України..
Відповідно, заявлені позивачкою ОСОБА_1 у порядку позовного провадженнявимоги про встановлення юридичних фактів , щодо не проживання та не користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , не підлягають задоволенню судом.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на проживання у спірній квартирі АДРЕСА_1 з підстав їх відсутності на житловій площі квартири більше шести місяців, то такі вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Звертаючись до суду з вимогами про визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право на користування спірною квартирою,позивачка зазначила, що відповідачка ОСОБА_3 не проживає у спірній квартирі з січня 2010 року, а відповідач ОСОБА_4 ніколи в цій же квартирі не проживав,а був зареєстрований тільки 16.07.2020 року без її відома, як неповнолітня дитина за місцем проживання його матері, будь-яких перешкод у користуванні квартирою для відповідачів вона та третя особа ОСОБА_5 не чинили. Відповідачі ніякої участі в утриманні квартири не приймають, позивачка самостійно сплачує комунальні послуги на підтвердження чого додає квитанції.
Відповідно до правил ч. 1 ст. 71, ст. 72 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Норма про визнання особи такою, що втратила право користування житлом може бути реалізована за наявності двох обов`язкових складових, які повинні бути доведені під час судового розгяду, а саме: термін не проживання в житловому приміщенні більше шести місяців; особа не проживає за адресою своєї реєстрації саме без поважних причин.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985р. № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з подальшими змінами, у справах про визнання наймача або членів сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням за правилами ст. 71 ЖК України, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Поважними причинами відсутності визнаються перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо.
За даними актів про фактичне проживання або не проживання фізичної особи складених 08.09. та 15.09.2020 року, затверджених ЖЕД №110, комісією у складі ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 за результатами обстеження житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 було встановлено, що: ОСОБА_3 в квартирі не проживає з січня 2010 року; ОСОБА_4 не проживає в квартирі з моменту реєстрації, а саме з 16.07.2020 року; ОСОБА_2 не проживає вквартирі з 10.03.2017 року (а.с.34,35,37).
Виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 , банківські квитанції про здійснення операцій та рахунки-повідомлення про вартість житлово-комунальних послуг, які постачалися у період часу з 2018 року і по 2000 рік включно до квартири АДРЕСА_3 підтверджують, що саме позивачка ОСОБА_1 несла витрати по утримання спірного житлового приміщення (а.с.40-89).
Як видно зі змісту відповіді КП «»Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» від 21.09.2021 року №431-3156 на адвокатський запит адвоката ОСОБА_6 , згідно даних електронно-пошукової бази ІТС ЄІПК «АСКОД», звернень, скарг, заяв від мешканців квартири АДРЕСА_1 не надходило (а.с.170).
Наразі, встановлені судом обставини є підтвердженням того, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не проживають за адресою зареєстрованого їх місця проживання - АДРЕСА_2 більше шести місяців без поважних на те причин, відсутність перекод щодо їх проживання за місцем реєстрації з боку інших осіб зареєстрованих та проживаючих у спірній квартирі, невиконання відповідачами обов`язку щодо утримання спірного житлового приміщення
За відсутності відповідачів у судовому засіданні, суд позбавлений можливості перевірити зазначені позивачем підстави для позову щодо причин та часу їх не проживання на спірній житловій площі за адресою: АДРЕСА_2 , а також з`ясувати їх думку щодо наданих позивачем доказів на підтвердження обставин, які є підставами для позову.
Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 у частині визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартиі АДРЕСА_1 є такими, що підлягають задоволенню.
Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання втраченим права відповідачки ОСОБА_2 на володіння особовим рахунком за адресо: АДРЕСА_2 , зобов`язання Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації переоформити на ОСОБА_1 особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 та відповідні договори на обслуговування житлово-комунальними послугами з виконавцями цих послуг за йією ж адресою з огляду на таке.
Відповідно до вимог статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.
Правилами частин першої, другої статті 64 ЖК України встановлено, що члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Приймаючи до уваги, що відповідачка ОСОБА_2 не зареєстрована та не проживає у спірній квартирі з 10.03.2017 року. відповідно відкритий на її ім`я особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 з цього ж часу втратив цивільно-правові наслідки, як для останньої так і для балансоутримувача цього ж будинку, останні не заперечують зазначені обставини.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 106 ЖК України повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача.
У той же час Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило ОСОБА_1 у переоформленні особового рахунку на спірну квартиру на її ім`я через відсутність згоди на це інших повнолітніх осіб, місце проживання яких зареєстровано у квартирі АДРЕСА_1 .
Отже, причини за яких Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації відмовило ОСОБА_1 у переоформленні особового рахунку на спірну квартиру на її ім`я наразі не усунуто, відповідно в останнього відсутні повноваження на вирішення цього спору у досудовому порядку, а також у суду підстави для зобов`язання вчинення таких дій у спосіб, про який заявила позивачка.
Крім того, за умови переоформлення особового рахунку спірної квартири, що був зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 на іншу особу, відповідно з останньою будуть укладені відповідні договори на обслуговування житлово-комунальними послугами з виконавцями цих послуг за йією ж адресою.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.51,63,64,106,71,72 ЖК України, ст.ст.12,13,81,89,263-265,280-282 ЦПК України, суд -
позовові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації , треті особи ОСОБА_5 , комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про встановлення факту не проживання та не користування житловим приміщенням, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зняття ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з реєстрації за адресою - АДРЕСА_2 .
У задовленні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Управління житлово-комунального господарства Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації , треті особи ОСОБА_5 , комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» про встановлення факту не проживання та не користування житловим приміщенням, зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського Апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя К.Г. Плахотнюк