Справа №484/1108/22
Провадження № 22-ц/812/744/22
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

18 жовтня 2022 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

при секретарі судового засідання - Стрілець К.О.,

за відсутності осіб, повідомлених про дату, час та місце розгляду справи належним чином,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких»

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2022 року, ухвалене у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Мельничуком О.В., повний текст складено 20 червня 2022 року, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельних ділянок та їх повернення,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі -ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договору оренди земельних ділянок та їх повернення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що їй на праві власності належать земельні ділянки: з кадастровими номерами 48254818:01:000:0301 площею 0,2467га, :03:000:0117 площею 1,6962 га, :01:000:0169 площею 3,0446 га, :01:000:0445 площею 0,2467 га, а всього загальною площею 5,01 га, які розташовані в межах Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області, що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01 квітня 2021 року, які вона успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_2 .

В даний час вказані земельні ділянки перебувають у користуванні відповідача відповідно до договору оренди земельних ділянок, який був укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», строком на 50 років, та зареєстрований 28 березня 2012 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 01224.

Зазначає, що відповідач умови договору не виконує та систематично не сплачує орендну плату (2019-2021 роки), крім того, незаконно утримує земельні ділянки, які належали чоловіку позивачки.

Посилаючись на суттєві порушення орендарем взятих на себе зобов`язань щодо виплати орендної плати, просила достроково розірвати Договір оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :01:000:0301, :03:000:0117, :01:000:0169, :01:000:0445, укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що зареєстрований 28 березня 2012 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 01224; зобов`язати ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0301, площею 0,2467 га, :03:000:0117, площею 1,6962 га, :01:000:0169, площею 3,0446 га, :01:000:0445, площею 0,0200 га, а всього загальною площею 5,01 га, які знаходяться у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповідно до акту приймання-передачі в належному агротехнічному стані.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2022 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано Договір оренди земельних ділянок (кадастрові номери: :01:000:0301, :03:000:0117, :01:000:0169, :01:000:0445), укладений між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що зареєстрований 28 березня 2012 року у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі по Кам`янобалківській сільській раді Первомайського району Миколаївської області за № 01224.

Зобов`язано ТОВ «Агрофірма Корнацьких» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:000:0301, площею 0,2467 га, :03:000:0117, площею 1,6962 га, :01:000:0169, площею 3,0446 га, :01:000:0445, площею 0,0200 га, а всього загальною площею 5,01 га, які знаходяться у користуванні ТОВ «Агрофірма Корнацьких» відповідно до акту приймання-передачі в належному агротехнічному стані.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12000 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1989 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи відсутність будь-яких доказів відповідача спростовуючих заявлені позивачем вимоги та надані ним докази, дійшов до висновку, що представником позивачки доведено систематичність несплати орендної плати відповідачем та незаконне користування останнім земельними ділянками, належними позивачці, що є підставою для розірвання договору оренди землі, що, в свою чергу, тягне припинення дії договору оренди землі, а також повернення земельних ділянок їх власнику.

Не погоджуючись із таким рішенням суду першої інстанції відповідача подав на нього апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував, що висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки не відповідає дійсним обставинам справи та вимогам закону.

Так, зокрема, вказував, що правовою підставою для обробітку земельних ділянок є Договір оренди землі від 01 січня 2009 року, укладений між ТОВ «Агрофірма Корнацьких» та ОСОБА_2 , зареєстрований 28 березня 2012 року за №0124, який на день звернення позивача з позовом був чинний і не визнаний судом недійсним.

Також вказував, що набувши право на земельні ділянки, позивачка не повідомила орендаря, як це передбачено ст.31 Закону України «Про оренду землі» та ст. 148-1 ЗК України.

Враховуючи, що позивачка не надала жодного доказу, який би свідчив, що відповідач чинив будь - які перешкоди для отримання орендної плати, слід вважати, що неотримання орендних платежів позивачкою викликано саме внаслідок порушення останньою положень ст. 148-1 ЗК України.

Вказаним обставинам суд першої інстанції не надав жодної правової оцінки, чим порушив принцип змагальності судового процесу та рівності учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо (він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

3 огляду на викладене, апелянт вважає, що був позбавлений можливості самостійно здійснити виплату орендної плати за вказаним договором оренди.

Також апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції не відповідає нормам статей 263, 265 ЦПК України.

Апелянт не погоджується і з висновком суду щодо стягнення на користь позивача витрат на отримання правової допомоги у сумі 12000 грн., так як вважає вказану суму необґрунтованою.

Із змісту договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2022 року не вбачається, які послуги були фактично надані позивачу, пов`язані з розглядом цієї справи.

Більш того, з врахуванням судової практики Верховного Суду ( справа 756/2114/14) при визначені суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат ( встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Також просив звернути увагу суду на те, що договір про надання правової допомоги від 11 квітня 2022 року підписаний ОСОБА_3 , як адвокатом, натомість акт прийняття -передачі послуг підписаний Сотською С.О., в інтересах ТОВ «Юрпродукт», яке не є стороною Договору від 11 квітня 2022 року.

Із змісту додаткової угоди до Договору про надання правової допомоги від 11 квітня 2022 року, позивач має сплатити адвокату 6000 грн за участь у судовому засіданні, тоді як із матеріалів справи вбачається, що справу розглянуто без участі адвоката та позивача.

У відзиву на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_1 адвокат Сотська С.О. просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, як таке, що постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання апеляційної інстанції учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Представник позивача направила до суду заяву, в якій просила розглядати справу за їх відсутності, рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Представник відповідача просив розглядати справу на їх відсутності, апеляційну скаргу підтримують, просять про її задоволення.

В силу приписів ч.2 ст.372 ЦПК України за вказаних обставин справу розглянуто без участі сторін.

На виконання вимог ухвали Миколаївського апеляційного суду від 07 жовтня 2022 року відповідачем направлено копію договору оренди між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 10 червня 2009 року та копія довіреності від 15 вересня 2004 року посвідчена приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області щодо наданні ОСОБА_2 повноважень іншим особам щодо користування та розпорядження його земельною ділянкою.

Протокольною ухвалою колегії суддів від 18 жовтня 2022 року вказані документи долучено до матеріалів справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що представником позивача доведено систематичність несплати орендної плати відповідачем та незаконне користування останнім земельними ділянками, належними позивачці, що є підставою для розірвання договору оренди землі, що, в свою чергу, тягне припинення дії договору оренди землі, а також повернення земельних ділянок їх власнику.

Колегія суддів не повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що на підставі Державного акту на землю від 07 жовтня 2004 року МК 024043, ОСОБА_2 на праві власності належала земельна ділянки, загальною площею 5,01 га, яка складається з чотирьох ділянок із кадастровими номерами: :01:000:0301 площею 0,2467 га, :03:000:0117 площею 1,6962 га, :01:000:0169 площею 3,0446 га, :01:000:0445 площею 0,0200 га, що розташовані в межах території Кам`янобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області та надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

10 червня 2009 року між ОСОБА_2 , в особі його представника Корнацького В.О., який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності серія ВВМ 156231, реєстраційний номер 58888 від 15 вересня 2004 року, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди вищевказаних земельних ділянок, загальною площею 5.01 га.

Договір укладено на 50 років з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2059 року( п.8 Договору).

Вказаний договір зареєстровано у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі Камянобалківської сільської ради Первомайського району Миколаївської області 28 березня 2012 року за №01224 (а.с.25).

Відповідно до пункту 9 цього Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом видачі орендодавцю (або його уповноваженому представнику) готівкою відповідної грошової суми із каси орендаря або перерахуванням її на банківський рахунок орендодавця. Щорічний розмір орендної плати складає фіксовану грошову суму у розмірі 1395 грн.96 коп.

Форма розрахунку за договором (грошова або у натуральній формі) окремо щорічно погоджується сторонами в межах розміру плати, визначеного додатком № 1 до указаного договору, шляхом подання орендодавцем на ім`я орендаря письмової заяви. Така заява подається орендодавцем орендарю до 01 вересня року, за який проводиться розрахунок по орендній платі.

Якщо протягом року сторони не погодили форму виплати орендної плати, вважається, що розрахунок по орендній платі буде здійснюватися у грошовій формі на суму, зазначену в абзаці 1 пункту 9 цього договору.

У випадку настання форсмажорних обставин, які призвели до неможливості виконання зобов`язань в певній частині, коли між сторонами є домовленість про сплату орендної плати в натуральній формі, орендар виплачує орендодавцю грошову компенсацію за частину недоданої сільськогосподарської продукції або заміняє іншою сільськогосподарською продукцією.

Пунктом 10 договорів передбачено, що обчислення орендної плати за землю здійснюється без урахування індексу інфляції.

Пунктом 11 встановлено, що орендна плата вноситься щорічно до 20 грудня того року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

Пунктом 12 договору визначено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами, накладними або підписаними сторонами відомостями на отримання відповідної продукції або послуг.

Пунктом 38 Договору передбачено, що його дія припиняється шляхом розірвання: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також інших підстав, визначених законом.

Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов договору або розірвання договору ( п.40 Договору).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 грудня 2020 року за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за законом на вищевказані земельні ділянки.

01 квітня 2021 року ОСОБА_1 зареєструвала право власності на вказані земельні ділянки в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується відповідними витягами (а.с.8-11, 12-,14-24).

На даний час земельні ділянки знаходяться у використанні та обробітку в ТОВ «Агрофірма Корнацьких», що не заперечується представником відповідача (а.с. 6).

Стаття 15 ЦК України об`єктом захисту називає порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

У статті 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до частини другої статті 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Статтею 24 Закону України «Про оренду землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки).

При цьому систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто неналежне виконання умов договору як і невиконання, також є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (див., наприклад, постанову Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18)).

Отже, за загальним правилом у разі наявності вини орендаря у систематичній несплаті орендної плати (два та більше випадки) орендодавець має право вимагати розірвання договору оренди землі.

Згідно зі статтями 13, 15, 21 Закону України «Про оренду землі» основною метою договору оренди земельної ділянки та одним із визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Отже, наведеними положеннями закону, які регулюють спірні відносини, передбачена систематична (два і більше випадки) несплата орендної плати, передбаченої договором, як підстава для розірвання договору оренди.

Враховуючи, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення ЦК України, слід дійти висновку, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати застосуванню також підлягають положення частини другої статті 651 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до положень статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з вимогами статті 537 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок шляхом внесення належних з нього кредиторові грошей або цінних паперів у депозит нотаріуса в разі: відсутності кредитора або уповноваженої ним особи у місці виконання зобов`язання; ухилення кредитора або уповноваженої ним особи від прийняття виконання або в разі іншого прострочення з їхнього боку; відсутності представника недієздатного кредитора.

Зазначена норма надає за певних умов право добросовісному орендарю виконати свій обов`язок іншим шляхом, ніж надання орендної плати особисто орендодавцю.

Однак зазначені положення не свідчать про обов`язковість таких дій, а лише регламентують можливу поведінку орендаря та нотаріуса.

Винна поведінка, яка є підставою для припинення правовідносин, кореспондується з обов`язком та небажанням його виконувати на умовах, визначених договором.

Згідно з частиною першою статті 6, статті 35 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Спори, пов`язані з орендою землі, вирішуються у судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Частина 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначає, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.

Частинами першою, третьою статті 148-1 ЗК України визначено, що до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту щодо такої земельної ділянки. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, протягом одного місяця з дня набуття права власності на неї зобов`язана повідомити про це її користувачів із зазначенням: кадастрового номера (за наявності), місця розташування та площі земельної ділянки; найменування (для юридичних осіб), прізвища, ім`я, по батькові (для фізичних осіб) нового власника; місця проживання (знаходження) нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі). Повідомлення надсилається користувачу земельної ділянки рекомендованим листом з повідомленням про вручення або вручається йому особисто під розписку.

Отже, законом встановлено обов`язок особи, у разі набуття права власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді на підставі чинного договору оренди землі, повідомити орендаря про факт переходу права власності на земельну ділянку, а також надати інформацію, із зазначенням: кадастрового номера, місця розташування та площі земельної ділянки; прізвища, ім`я, по батькові нового власника; місця проживання нового власника, його поштової адреси; платіжних реквізитів (у разі, якщо законом або договором передбачена плата за користування земельною ділянкою у грошовій формі), що дозволить виконання останнім обов`язку по сплаті орендної плати так інших умов договору.

Дотримання вищевказаних дій для власника, до якого перейшло право власності на земельну ділянку, є важливим етапом, спрямованим для налагодження виплати орендної плати за укладеним до переходу права власності договором.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 541/386/19 (провадження № 61-10491св20), від 28 квітня 2021 року у справі № 341/245/19 (провадження № 61-215св21), від 16 лютого 2022 року у справі № 146/350/20 (провадження № 61-6262св21).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилалася на те, що відповідач порушує взятті на себе зобов`язання і не сплачує їй орендну плату за спірним договором за 2019,2020 та 2021 роки, яку він повинен сплачувати в строк до 26 грудня відповідного року. Більш того, письмово повідомила відповідача про перехід до неї права власності на земельні ділянки, які перебувають у його користуванні, та просила здійснювати виплату їй орендної плати.

На підтвердження звернення до відповідача позивач надала до суду копії заяви від 28 січня 2021 року за підписом адвоката Сотської С.О., із змісту якої вбачається, що ОСОБА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_2 є власником спірних земельних ділянок на підставі рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 грудня 2020 року, не заперечує переукласти з нею договір оренди, але на інший строк та визначенням іншого розміру орендної плати, та просила нарахувати та виплати їй орендну плату за 2017-2020 року включно, яку ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виплачувала за життя спадкодавця так я і після його смерті( а.с.33-34). Ні підтвердження направлення надала копію фіскального чеку від 09 лютого 2021 року.

Також надала копію повідомлення від свого імені від 19 березня 2021 року (а.с.35), в якому також зазначала про переукладання договору та надання й проекту договору оренди землі для погодження, з врахуванням її вимог. Доказів направлення такого повідомлення матеріали справи не містять.

Проте на час звернення ОСОБА_1 з цими листами право власності позивача на земельні ділянки зареєстроване не було.

В той же час колегія суддів не може прийняти надані листи як доказ виконання позивачем вимог ч.3 ст.184-1 ЗК України виходячи з такого.

Згідно з пунктами 3.1.2.1., 3.1.2.2. Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого та введеного в дію наказом УДП ПЗ «Укрпошта» 12 травня 2006 №211 (далі - Порядок №211) при прийманні рекомендованого поштового відправлення працівник зв`язку наклеює штриховий кодовий ідентифікатор відповідного зразка вгорі ліворуч адресного боку відправлення (у разі відсутності місця під адресою відправника, як виняток - на вільному місці адресного боку).

Про прийняте для пересилання рекомендоване поштове відправлення відправнику видається касовий чек або розрахункова квитанція. У розрахунковій квитанції зазначається: порядковий номер розрахункової квитанції; номер поштового відправлення (через дріб після номера квитанції), вид поштового відправлення, особлива відмітка, якщо рекомендоване відправлення подається з повідомленням про вручення, з відміткою «Судова повістка», «Вручити особисто»; місце призначення; його маса; сума плати за пересилання тощо. У визначеному місці розрахункової квитанції проставляється відбиток календарного штемпеля. Касовий чек повинен містити таку саму інформацію, за виключенням номера розрахункової квитанції.

З наведеного вбачається, що приймання рекомендованого поштового відправлення у відділенні поштового зв`язку починається з наклеювання на рекомендоване поштове відправлення штрихового кодового ідентифікатору.

При цьому, штриховий кодовий ідентифікатор дає змогу отримати відомості про рух поштового відправлення на офіційному веб-сайті УДП ППЗ «Укрпошта».

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що копія лише самого фіскального чеку поштового відділення без долучення до нього рекомендованого повідомлення про вручення із штриховим кодовим ідентифікатором, або копії конверта, у якому направлялася заява, не може бути підтвердженням надіслання її засобами поштового зв`язку 09 лютого 2021 року.

Посилання позивача у позові про направлення відповідачеві листа про свої права на спадкове майно та долучення у зв`язку з цим фіскального чеку, як можливого доказу на підтвердження виконання приписів ст.148-1 ЗК України засобами поштового зв`язку, не передбачений Правилами №270 до цього виду відправлення.

Зважаючи на таке, позивачем не надано до матеріалів справи докази, що підтверджували б факт виконання нею законодавчо визначного обов`язку з часу реєстрації права власності у встановленому законом порядку, тобто після 01 квітня 2021 року позивач ОСОБА_1 не направила ТОВ «Агрофірма Корнацьких» письмове повідомлення про проте, що вона є власником земельної ділянки, яка перебуває в оренді у відповідача, а останній заперечує факт повідомлення орендаря про зміну власника спірної земельної ділянки і надання ним даних щодо платіжних реквізитів.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач дійсно допустив затримку у виплаті орендної плати, однак, зазначені обставини викликані діями орендаря, який створив перешкоди для належного виконання орендодавцем обов`язку по платі орендної плати.

Доводи апеляційної скарги щодо невиконання позивачем вимог ст.148-1 ЗК України є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, з підстав визначених п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України і скасування оскаржуваного рішення із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Беручи до уваги положення ч. 13 ст. 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вирішує питання стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат, які були сплачені ним при подачі апеляційної скарги, а саме 2983 грн. 50 коп.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди земельних ділянок та їх повернення - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» () судові витрати у розмірі 2983 (дві тисячі дев`ятсот вісімдесят три) грн.50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст складено 18 жовтня 2022 року.