ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2022 року

м. Черкаси

Справа № 705/5651/21
Провадження № 22-ц/821/411/22
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Василенко Л. І.,

суддів: Нерушак Л. В., Карпенко О. В.,

секретаря: Захарченко А. Д.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про витребування майна, у складі: головуючого судді Гудзенко В. Л.,

в с т а н о в и в :

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_3 про витребування майна та просив суд припинити право володіння ОСОБА_3 на відокремлену земельну ділянку площею 150 кв. м. по АДРЕСА_1 по Договору дарування від 29.08.2017 і витребувати його. Зобов`язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку ОСОБА_1 , який має на неї право власності згідно Договору дарування від 27.05.1994, що включена до складу спільного майна.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 грудня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для подачі позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в наявній ухвалі суду з наданням її копії для відповідача протягом 5 днів з дня вручення копії ухвали про залишення без руху позовної заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не дотримано вимоги ст. 175, 177 ЦПК України, зокрема, суд послався на п. 5, п. 6, п. 7, п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, де зазначено, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; позовна заява повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Суд дійшов висновку, що позивачем не додано до позовної заяви копії відповідних додатків, які надсилаються відповідачу вразі відкриття провадження.

Судом зазначено, що на суд не покладено обов`язку виготовлення копій відповідних процесуальних документів, які подаються учасниками справи.

28.12.2021 ОСОБА_1 подав відгук на ухвалу суду без руху від 17.12.2021, де зазначив, що заперечує проти ухвали про залишення позову без руху. Зазначив, що частина недоліків на які вказує суд відноситься до рекомендаційних, які по загальним правилам усуваються після відкриття провадження та просив суд продовжити розгляд справи.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що вказані в ухвалі суду недоліки у встановлені строки ОСОБА_1 не усунув.

Не погоджуючись із ухвалою суду, ОСОБА_1 17 січня 2022 року подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28 грудня 2021 року і продовжити розгляд для відкриття провадження.

Судовий збір стягнути за апеляційне оскарження з відповідача незалежно від результатів розгляду.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 мотивує тим, що ухвала про повернення обґрунтована формальними недоліками, які перешкоджають повному та об`єктивному вирішенню справи щодо витребування його майна.

Зазначає, що висновок суду не відповідає обставинам справи.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо, зокрема, повернення заяви позивачеві (заявникові).

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до наступних висновків.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду, яка у відповідності до ст. 258 ЦПК України є видом судових рішень, відповідає приведеним вимогам закону.

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 175 і 177 цього Кодексу (форма та зміст позовної заяви та документи, що до неї додаються), протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Повертаючи позовну заяву у справі, суд, зокрема виходив з того, що позивач не надав копій відповідних додатків, які надсилаються відповідачу вразі відкриття провадження.

Частиною 1 ст. 177 ЦПК України визначено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Однак, всупереч вказаної норми процесуального права позивач, звертаючись до суду з письмовою позовною заявою, не надав разом із нею копій додатків (ксерокопія повідомлення від 20.05.2013 та копія дублікату Договору дарування від 27.05.1994), які вказані в якості додатків до позовної заяви в 1 примірнику, для вручення відповідачу, чим порушив імперативні вимоги ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Вказані недоліки ОСОБА_1 у поданому 28.12.2021 відгуку на ухвалу від 17.12.2021 не усунув, отже суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про повернення позовної заяви на підставі положень ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Апеляційний суд зауважує, що необхідно відрізняти питання щодо подання доказів в підтвердження позовних вимог, яке суд може вирішити в судовому засіданні на стадії підготовчого провадження, від подачі копій позовної заяви та копій доказів зазначених у ній для відповідача в порядку ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Тому доводи скаржника у справі про те, що вказані недоліки усуваються після відкриття провадження не доводять виконання позивачем вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України в частині долучення до позовної заяви копій додатків згідно кількості учасників справи.

У разі належного дотримання вказаних вимог процесуального законодавства позивач вправі згідно положень ч. 7 ст. 185 ЦПК України повторно звернутися до суду з даною позовною заявою, чим буде забезпечено його конституційне право на доступ до правосуддя.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З приводу цього прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулюванню з боку держави.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист, порушенням конституційних прав, які передбачені Конституцією України, нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальної декларації прав людини та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки після усунення вказаних невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із позовною заявою.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 28.12.2021 є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам процесуального права, внаслідок чого підстав для її скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Щодо вимог апеляційної скарги про стягнення судового збору, то колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є інвалідом І групи загального захворювання по зору.

Статтею 141 ЦПК України регламентовано порядок розподілу між сторонами судових витрат за результатами розгляду справи по суті.

Враховуючи, що позовну заяву ОСОБА_1 повернуто, справа по суті не розглядалась, тому підстави для розподілу судових витрат, зокрема за наслідками апеляційного перегляду, відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області 28 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 06 квітня 2022 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: Л. В. Нерушак

О. В. Карпенко