ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 682/1766/21

Провадження № 22-ц/4820/553/22

Хмельницький апеляційний суд в складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю представника відповідача

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 682/1766/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на рішення Славутського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року в складі судді Зеленської В.І. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання матері.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з апеляційною скаргою, суд

в с т а н о в и в :

В серпні 2021 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на її утримання аліменти в розмірі 2000 грн щомісячно з дня подання позовної заяви до суду - 26.08.2021.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою та непрацездатною, хворіє, перебуває на обліку у лікарів, потребує постійного лікування, отримує пенсію в розмірі 2582 грн на місяць, інших джерел доходу не має, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач - її син, працездатний, здоровий, а отже може надавати грошову допомогу на її утримання, так як працює офіційно в ТОВ "Рівненський бетонний завод", інших утриманців не має, аліменти нікому не сплачує. Тому, з наведених мотивів просила ухвалити рішення, яким задоволити її позовні вимоги.

Рішенням Славутського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року вказаний позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , аліменти на її утримання в розмірі 2000 грн щомісячно з дня подання позовної заяви до суду - 26.08.2021 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити рішення, яким відмовити в позові. Посилається на порушення та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права, не повне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Так, апелянт вказує, що в оскаржуваному судовому рішенні суд безпідставно зазначив про його належне повідомлення про розгляд справи у спрощеному провадженні. ОСОБА_1 вказує, що на його адресу не надходили будь які судові повідомлення чи документи по справі. Отже, висновок суду про його належне повідомлення не відповідає матеріалам справи. Про ухвалене судове рішення йому стало відомо з постанови про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, апелянт вважає, що було порушено його права на справедливий суд.

Щодо обставин на які посилалася позивачка, то ОСОБА_1 вважає, що не має обов`язку по утриманню своєї матері, оскільки мати ухилялася від виконання своїх батьківських прав щодо нього. Зокрема, вказує, що з 2001 року по 2012 рік жив та навчався в Шепетівському загальноосвітньому пансіонаті І-ІІІ ступенів. В 2014 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Острозьке вище професійне училище». Матір не приймала участі в його вихованні, не цікавилися ним як сином, він постійно проживав та навчався один поза межами сім`ї, будучи позбавлений материнської любові та уваги.

При цьому, апелянт вказує, що не дивлячись на вказані обставини, все ж добровільно по мірі своїх можливостей надає матері матеріальну допомогу. Вказані обставини не були досліджені судом першої інстанції.

Крім того, не з`ясовував і не перевірив суд наявність у позивачки інших дітей, до яких вона теж пред`явила позов про стягнення аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду - зміні з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Так судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю відповідача ОСОБА_1 , який є здоровою працездатною особою

Крім нього вона має ще двох дітей сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка досягла віку 66 років, а отже є непрацездатною, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Хмельницькій області і отримує пенсію за віком у розмірі 2582,96 грн щомісячно.

Відповідно до медичних документів ОСОБА_3 знаходилась на амбулаторному лікуванні в КЗ "Славутський центр ПМСД" з діагнозом "Ішемічна хвороба серця, дифузний атеросклероз, кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба серця ІІ ст. 2 ст. важкості, ризик високий. Цукровий діабет. Потребує постійного лікування, має діагнозом "Незріла вікова катаракта обох очей"; потребує оперативного лікування.

В зв`язку з цим позивачка потребує матеріальної допомоги, оскільки отримує мінімальну пенсію та не може забезпечити свої основні життєві потреби, в тому числі потреби в лікуванні.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями статті 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

З урахуванням вказаного, у справі, що переглядається, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є пенсіонеркою, непрацездатною, має ряд захворювань, потребує лікування, має лише єдиний дохід - пенсію у розмірі 2582,96 грн, яка, виходячи з її стану здоров`я, не може задовольнити її життєві потреби, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є сином позивача, особою молодого віку, працездатним, отримує дохід, має можливість сплачувати.

Доводи апеляційної скарги апелянта, що мати ухилялася від виконання своїх батьківських прав щодо нього, що свідчить про його постійне проживання з 2001 року по 2012 рік в Шепетівському загальноосвітньому пансіонаті І-ІІІ ступенів в послідуючому в Державному професійно-технічному навчальному закладі «Острозьке вище професійне училище», а мати не приймала участі в його вихованні, не цікавилися ним як сином, він був позбавлений материнської любові та уваги слід відхилити.

Згідно ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (стаття 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (стаття 204 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні апеляційного судом представником відповідача було надано суду лист директора Гімназії № 5 Шепетівської міської ради.

Як видно з даного листа, відповідач був зарахований до 1 класу навчального закладу як дитина з неповної, багатодітної сім`ї на цілодобове перебування з 03.09.2011 року згідно заяви матері та путівки Хмельницького облвно. Навчався на денній формі навчання, додому їздив на вихідні, святкові та канікулярні дні. З 03.09.2001 року по 11.05.2012 року кошти на утримання ОСОБА_7 стягувались з ОСОБА_3 відповідно до законодавства в розмірі 20% від доходу сім`ї. Мати навчанням та вихованням сина цікавилась.

Інших доказів в підтвердження своїх доводів про ухилення позивачки від виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_1 суду надано не було, натомість лист директора Гімназії № 5 Шепетівської міської ради не підтверджує вказаної обставини, а навпаки свідчить, що позивачка цікавилась життям сина, на вихідні, світкові та канікулярні дні він їздив додому тощо.

Також суд відхиляє доводи апелянта, що на його адресу суд не направляв судові повідомлення чи документи по справі.

За повідомленням Славутської міської ради місце проживання відповідача зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Про дату і час розгляду справи 27 вересня 2021 року відповідач повідомлявся шляхом надіслання поштою судової повістки за вказаною за адресою.

Поштове відправлення повернулось до суду з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ст. 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення.

З врахуванням цих процесуальних норм суд вважає, що відповідач був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за адресою зареєстрованого місця проживання за відсутності в нього офіційної електронної адреси.

Однак, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд першої інстанції неповно з`ясував всі обставини справи та не врахував такі обставини при вирішенні спору.

Як зазначено вище за нормами ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів.

В своїй позовній заяві позивачка не вказала, що в неї є ще двоє повнолітніх дітей - син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідно не довела, що ці діти не мають можливості сплачувати аліменти на її утримання.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача у розмірі 2000 грн щомісячно, а приходить до висновку, що з урахуванням наявності у позивачка ще двох повнолітніх дітей, які теж можуть мати обов`язок щодо її утримання, вказана обставина має бути взята до уваги судом при визначенні розміру аліментів, а тому розмір таких аліментів з урахуванням встановлених судом обставин справи має складати 500 грн. щомісячно.

При цьому колегія суддів вважає, що, оскільки нормами глави 17 СК України не визначено час з якого підлягають стягненню аліменти з дітей на утримання батьків, на відміну від інших норм, які регулюють аліментні зобов`язання учасників сімейних правовідносин, то вказані аліменти підлягають стягненню з моменту набрання законної сили рішення суду першої інстанції.

Вказані обставини суд першої інстанції при вирішенні спору не врахував, а тому рішення суду підлягає зміні з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, а з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Славутського міськрайонного суду від 27 вересня 2021 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) аліменти на її утримання щомісячно в розмірі 500 грн. з дня набрання рішенням законної сили.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16 травня 2022 року.

Судді А.М.Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова