Справа № 627/597/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2022 року смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бугаєнко І.В.,

за участі секретаря Сургай М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в смт Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кудін Олександр Михайлович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , який продовжує навчання у розмірі ј частки усіх видів його заробітку (доходу), починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду і до закінчення навчання.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 25.10.2003 року сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. За час подружнього життя ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2017 року шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з позивачкою, яка та забезпечує сина всім необхідним.

Зазначає, що на даний час син навчається на 2 курсі за денною формою навчання в Національному університеті внутрішніх справ. Позивач вимушена допомагати сину оплачувати вартість навчання, яка щомісяця, становить 1800 грн., а весь період 54 000 грн. та вартість продовжує рости. Крім витрат на гуртожиток, потрібно допомогти придбавати продукти харчування, одяг, предмети для навчання, витрачатись на транспорт в місті, все це складає значну суму. Позивач зазначає, що є інвалідом та внутрішньо переміщеною особою, самостійних доходів не має, зазначає, що дійсно потребує отримання аліментів, оскільки не має ані власного житла, ані транспортних засобів, ані стабільного доходу.

Позивач вказує, що відповідач фізично здоровий, матеріально забезпечений, офіційно працевлаштований в поліції, має стабільний дохід, але добровільно дитину утримувати не бажає. Вказані обставини змушують позивача звертатись за захистом своїх прав до суду із проханням ухвалити рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів батька.

Позивач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання/заява представника позивача адвоката Кудіна О.М. від 12.10.2022 року про розгляд справи без участі позивача та її представника.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Прокопцев С.В. в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи судом повідомлялися, в матеріалах справи міститься заява від 14.11.2022 року про розгляд справи без їх участі. Наполягають на задоволенні позовних вимог частково. У відзиві на позовну заяву зазначають, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у розмірі, визначеному позивачкою, зважаючи на таке. Частина обставин, наведених в позові, не відповідає дійсним обставинам справи, а частина обставин, що має значення для правильного вирішення справи, позивачкою замовчані. Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2017 у справі №243/5232/17 були задоволені позовні вимоги позивачки, вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09 червня 2017 року, а після досягнення повноліття ОСОБА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення повноліття. Відповідач зазначає, що після 06.03.2022 року продовжує сплачувати аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу. Крім того, позивачка замовчує той факт, що після розлучення відповідач добровільно перераховував на користь позивачки кошти у сумі 2000 грн. - 3000 грн. щомісячно, не враховуючи аліментів. У випадку задоволення позовних вимог з доходів відповідача будуть стягуватись аліменти у загальному розмірі 1/2 частка: 1/4 частка на доньку ОСОБА_5 та 1/4 частка на повнолітнього сина ОСОБА_6 , що навіть більше встановленого законодавством розміру 1/3 частки на двох дітей. Вважає, що розмір аліментів на утримання повнолітнього ОСОБА_3 , який продовжує навчання, має складати 1/12 частку доходу, зважаючи на таке. Відповідач зазначає, що у нього змінились обставини, які впливають на його фінансовий стан і мають важливе значення для правильного вирішення справи, а саме: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є матір`ю відповідача, яка проживає одна, так як її чоловік, а батько відповідача помер. Вказує, що пенсія у матері невелика, а їй необхідні крім харчування і предметів першої необхідності також і ліки, тому відповідач допомагає матері матеріально. Крім того, 09.03.2022 відповідач одружився, та у його дружини є двоє неповнолітніх дітей, і всі вони проживають разом, тому його заробітна плата витрачається на їх спільні потреби. Також зазначає, що у позовній заяві позивачка вказала, що вона є інвалідом, однак доказів, які б це підтверджували, не надала, що ставить цей факт під сумнів. Відповідач не заперечує сплачувати аліменти на їх повнолітнього сина ОСОБА_3 , проте у розмірі 1/12 часток від доходів. Вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки судових витрат у розмірі 3000,00 грн. також не підлягають задоволенню, зважаючи на таке. В якості доказу про обгрунтування розміру витрат на правову допомогу позивачкою надано Акт приймання-передачі виконаних робіт за Договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі) від 14.09.2022 року. В останньому абзаці першої сторінки цього Акту в обґрунтування розміру винагороди за надання правових послуг адвокат посилається на пункт 1 Додатку до Постанови КМУ №590 від 27.04.2006, який був виключений з цієї постанови ще 22.02.2012 (Постанова КМУ №127 від 22.02.2012). Таким чином, нічим не обґрунтований розмір витрат на правову допомогу, який дорівнює 3000,00 грн. за складання позовної заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.05.2017 року розірвано /а.с.8/.

У шлюбі у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 23.03.2004 року виконкомом Черкаської селищної ради Слов`янського району Донецької області /а.с.7/.

Відповідно до копії довідки № 2/3с від 02.09.2021 року виданий начальником відділу кадрового забезпечення Харківського національного університету внутрішніх справ ОСОБА_3 дійсно є студентом ІІ курсу денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах Харківського національного університету внутрішніх справ, ІІІ-ІV рівня акредитації. Зараховано до навчання з 01.09.2021 року наказом ХНУВС від 12.08.2021 року № 592. передбачуваний термін закінчення навчання та присвоєння ступеня вищої освіти «бакалавр» - червень 2021 року /а.с.12/.

З копії договору № 896 від 12.08.2021 року про навчання у закладі вищої освіти укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі ректора ОСОБА_8 та вступником ОСОБА_3 , законний представника ОСОБА_1 вбачається, що заклад бере на себе зобов`язання зарахувати вступника на навчання на 1 курс після виконання вимог умов прийому на навчання для здобування вищої освіти, правил прийому та укладення договору; здійснити підготовку вступника за денною формою для здобуття освіти за освітньою програмою правоохоронна діяльність за спеціальністю правоохоронна діяльність. Фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів ОСОБА_1 /а.с. 13-14/.

Відповідно до копії договору № 896/1 від 12.08.2022 року, який є невід`ємним додатком до Договору № 896 від 12.08.2021 року, загальна вартість платної освітньої послуги за весь строк навчання становить 54000 (п`ятдесят чотири тисячі) гривень /а.с.15-16/.

Як вбачається з довідки № 11-14/Д261 від 19.08.2022 року виданої Виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають з 11.04.2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , але не зареєстровані /а.с.9/.

Крім того, в матеріалах справи міститься копія довідки № 6317- від 11.04.2022 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з якої вбачається, що ОСОБА_1 09.07.1981 ІНФОРМАЦІЯ_5 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто є внутрішньо переміщеною особою /а.с.10/.

З довідки виданої директором ТОВ «М`ясокомбінат «Куп`янський» Блохіним Д. вбачається, що вона видана ОСОБА_9 , що вона дійсно працює в ТОВ «М`ясокомбінат «Куп`янський» з 25.11.2021 року. Відповідно до ст. 34 КЗпП України ТОВ «М`ясокомбінат «Куп`янський» зупинило роботу викликану відсутністю організаційних та технічних умов, необхідних для виконання роботи та невідворотною силою, роздрібних магазинів м. Харків та провело консервацію основних засобів з 28 лютого 2022 року і до закінчення дії воєнного та надзвичайного стану. Трудові відносини вважається призупиненими та заробітна плата не нараховується /а.с.11/.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів на утримання податків станом на 22.11.2022 ОСОБА_1 за період з 2-го кварталу 2022 року по 3-й квартал 2022 року (з квітня 2022 по вересень 2022 рр.) отримувала доходи з Управління соціального захисту населення Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області в загальному розмірі 35000 грн. /а.с.105/.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків.

Так, згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року, дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно зі ст. 28 Конвенції про права дитини, дитина має право на освіту.

Зміст ст. 199 Сімейного кодексу України передбачає, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Зазначене узгоджується з Постановою Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п. 20 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, в ч.1 якої вказано, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Частинами першою третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі досліджених доказів суд вважає, що ОСОБА_3 , у зв`язку з навчанням, потребує матеріальної допомоги для організації нормальних умов його життя та навчання (проїзд, харчування, одяг, придбання підручників, тощо).

При визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.ст. 182, 200 СК України, судом враховано матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини.

Законом не встановлено межі визначення судом розміру аліментів на повнолітню дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи.

У відзиві відповідач зазначає про те, що від першого шлюбу має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання якої з нього на підставі рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2017 року у справі №243/5232/17 щомісячно утримуються аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною 18 років. Проте, суд, дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, не знайшов документального підтвердження твердженням відповідача. Так, в матеріалах справи відсутня копія свідоцтва про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якого б вбачалося батьківство відповідача. Крім того, матеріали справи не містять і копії рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.07.2017 року у справі №243/5232/17 про стягнення з відповідача аліментів на користь його доньки ОСОБА_4 . Відсутні також і інші докази, які б свідчили про фактичну сплату відповідачем аліментів на утримання його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з копії свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 19.04.1980 року, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 , батьками якого зазначені ОСОБА_10 та ОСОБА_7 /а.с.88/.

Мати відповідача ОСОБА_7 є пенсіонером, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 від 30.07.2014 року /а.с.93/.

Батько позивача ОСОБА_10 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 /а.с.94/.

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 09.03.2022 року вбачається, що відповідач ОСОБА_4 уклав шлюб із ОСОБА_11 /а.с.95/, яка має двох дітей: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_6 від 26.10.2007 року, та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_7 від 12.01.2010 року /а.с.99,100/.

Відповідно до копії посвідчення серії НОМЕР_8 Прокопенко ОСОБА_14 має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій. Посвідчення безтермінове і дійсне на всій території України /а.с.92/.

У позовній заяві позивач зазначає, що має статус інваліда. Однак в свою чергу суд не бере до уваги таке твердження позивача, оскільки матеріали справи не містять в собі відповідних тому доказів.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує той факт, що відповідач має на утриманні матір ОСОБА_7 , яка є пенсіонером та потребує допомоги, а також утримує дружину та її неповнолітніх дітей.

Суд бере до уваги вищевикладені обставини, однак наголошує на тому, що це не звільняє відповідача від утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та надає підставу для перегляду розміру суми аліментів.

З урахуванням вищезазначених обставин, враховуючи принцип рівності обов`язків батьків щодо утримання дітей і засад цивільного законодавства щодо розумності та справедливості матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги частково, та стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), що буде стягуватися щомісяця, до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більше як до досягнення ним двадцятитрьохрічного віку.

Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Частини третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню.

Що стосується стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати: на професійну правничу допомогу.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до статті 33 Правил адвокатської етики, єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар.

Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді.

Згідно вимог статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі, впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічні висновки наведено також в постановах Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 та від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц.

Суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката, керуючись принципами справедливості, співмірності та верховенства права.

Як вбачається з матеріалів справи, інтереси ОСОБА_1 під час розгляду справи представляв адвокат Кудін О.М. на підставі договору про надання правничої допомоги від 01 вересня 2022 року та ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 14.09.2022 року./а.с.17,18/.

У пункті 6.1. договору про надання правничої допомоги від 01.12.2022 року сторони погодили, що за послуги, що надаються Адвокатським бюро у відповідності із умовами даного Договору, клієнт сплачує Адвокатському бюро гонорар готівковими коштами у розмірі, визначеному за погодженням сторін з урахуванням витрат часу на підготовку, складання процесуальних документів, участь в судовому розгляді справи, в розмірі що визначається і підтверджується Актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), та квитанцією до прибуткового касового ордеру, які являються невід`ємними додатками до даного Договору.

14 вересня 2022 року Адвокатське бюро «Олександра Кудіна» та ОСОБА_1 підписали акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі), з якого вбачається, що "Виконавець" надав, а "Замовник" прийняв юридичні послуги у формі: Професійне консультування з приводу необхідності подання позовної заяви, перевірка змін в діючому законодавстві та судової практики, зокрема прецедентної практики Верховного Суду, узгодження правової позиції по справі та обговорення об`єму доказів для подання до суду; Збирання письмових доказів на обгрунтування позову, виготовлення та завірення їх копій; Складання, узгодження з довірителем та технічне виготовлення, а також подання позовної заяви про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання; Складання та оформлення договору про надання правничої допомоги, ордеру, акту виконаних робіт, квитанції про оплату гонорару, заяви про забезпечення позову; Представництво інтересів позивача в суді та виступи як представника при допиті сторін, надання пояснень, дослідженні доказів, виступ в судових дебатах (останній пункт за необхідності у випадку призначення справи до розгляду з викликом сторін. Сторони домовились про те, що замовник сплачує виконавцю гонорар за надані послуги у фіксованому розмірі, визначеному за погодженням на загальну суму 3000 грн. /а.с.19/.

Відповідно до копії квитанції до прибуткового касового ордера № МО/9 від 14.09.2022 року Адвокатське бюро «Олександра Кудіна» прийняло від ОСОБА_1 3000 грн. 00 коп. на підставі договору про надання правничої допомоги та акту виконаних робіт/а.с.19/.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2020 року у справі № 910/4201/19 вказано, що, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

В постанові Верховного Суду від 22 липня 2021 року у справі № 628/2292/18 зазначено, що якщо винагорода адвоката за послуги згідно з договором про надання правової допомоги була визначена сторонами у твердій (фіксованій) сумі, то вона за весь час дії договору не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту.

Зазначене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 640/18402/19 (провадження № К/9901/27657/20).

Отже, зважаючи на те, що матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем послуг адвоката, та у договорі між позивачем та адвокатським бюро визначено саме фіксований розмір адвокатського гонорару, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Разом з тим, враховуючи, що рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, сума витрат на правничу допомогу також підлягає відшкодуванню позивачу не в повному обсязі, а пропорційно задоволених позовних вимог, а саме: у розмірі 66,7% від заявлених позовних вимог, що становить 2010 грн. 00 коп.

Що стосується стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В пункті 35 (абзац 3) постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, якщо його також не звільнено від сплати цих витрат.

ОСОБА_2 є відповідачем у даній справі, предметом позову є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Отже, дана справа не пов`язана з порушенням прав відповідача, оскільки не стосується соціального і правового захисту учасника бойових дій.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.07.2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2600,00 грн.

Таким чином, сума судового збору за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового становить 992,40 грн., однак у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, стягненню з відповідача судового збору на користь держави підлягає 667,59 грн. (шістсот шістдесят сім гривень 59 копійок), що становить 66, 7 % задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 181, 182, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354, 430 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Кудін Олександр Михайлович до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_11 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісяця, починаючи стягувати з 20.09.2022 року до закінчення ним навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцятитрьохрічного віку.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_10 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2010 грн. (дві тисячі десять гривень 00 коп.)

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , РНОКПП НОМЕР_9 , судовий збір в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувач Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача UA0026001, Код класифікації доходів бюджету 22030106) у розмірі 667,59 грн. (шістсот шістдесят сім гривень 59 копійок).

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_10 .

Представник позивача адвокат Кудін Олександр Михайлович, адреса: вул.Армійська, 1, м. Охтирка, Сумська область, 42700.

Відповідач - ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 .

Суддя Бугаєнко І. В.