Номер провадження: 22-ц/813/8859/22
Головуючий у першій інстанції Тополева Ю. В.
Доповідач Пузанова Л. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Пузанової Л.В.,

суддів: Кутурланової О.В.,

Чорної Т.Г.,

секретар Зєйналова А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю,

встановив:

У серпні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якої діяв адвокат Таргоній Вадим Миколайович, звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 30.11.2019 року на пішохідному переході 1508 км ПК4 станції Одеса-Головна (зупинкова платформа Одеса-Мала) електровоз ЧС4 №059, що слідував з поїздом №57 сполученням Ковель-Одеса під керуванням машиніста ОСОБА_3 , скоїв наїзд на її чоловіка - ОСОБА_4 , який від отриманих травм помер.

Посилаючись на те, що смертельна ДТП та раптова втрата чоловіка завдали їй моральних страждань, стали психотравматичною подією, яка викликала надзвичайний стрес; призвели до негативних вимушених змін у житті, пов`язаних як із зміною сімейного стану, так і з необхідністю вирішення фінансових і матеріальних питань, що потребує часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, який ніколи не може бути відновленим, оскільки смерть близької людини є невідворотною та непоправною втратою, позивачка просила суд на підставі статей 1168, 1172, 1187 ЦК України стягнути з відповідача як з власника та володільця транспортного засобу, що завдав шкоди та який зобов`язаний відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків, 400 000грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2022 року позовні вимоги задоволено частково. Суд стягнув із Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 50 000грн та вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Українська залізниця" просить рішення суду першої інстанції змінити в частині визначеного до стягнення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, зменшивши його до 5 000грн.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд не врахував, що сам потерпілий- ОСОБА_4 грубо порушив Правила дорожнього руху, так як перетинав переїзд, рухаючись на велосипеді в навушниках, тобто допустив протиправну поведінку, яка призвела до його загибелі. Вважає, що наведена обставина є підставою для застосування до спірних правовідносин частини другої статті 1193 ЦК України, відповідно до якої, якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди,- також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

В судове засідання учасники справи не з`явилися. Повідомлені про дату, час та місце розгляду справи шляхом доставлення судової повістки на електронну адресу представників (пункт 2 частини восьмої статті 128, частина п`ята статті 130 ЦПК України), (а. с. 171-174, 176, 179-180).

Представник АТ "Українська залізниця" - адвокат Рахнянська С.В. направила на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи у відсутність скаржника.

Відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, неявка до суду апеляційної інстанції сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Рішення суду мотивовано тим, що надані сторонами докази підтверджують той факт, що смерть чоловіка позивачки перебуває у причинно-наслідковому зв`язку із наїздом на нього електровоза на пішохідному переході, що є підставою відповідно до вимог статей 1172 та 1187 ЦК України для покладення на відповідача відповідальності за шкоду, завдану внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини його працівника у її заподіянні. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд врахував положення статті 1193 ЦК України, визнавши, що загибелі ОСОБА_4 внаслідок ДТП сприяла його власна необережність.

В процесі розгляду справи суд встановив, що 30.11.2019 року на пішохідному переході 1508 км. ПК4 станції Одеса-Головна (зупинкова платформа Одеса-Мала) електровоз ЧС4 №059, що слідував з поїздом №57 сполученням Ковель-Одеса під керуванням машиніста ОСОБА_3 , скоїв наїзд на громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від отриманих травм помер.

Позивачка перебувала із ОСОБА_4 у шлюбі, зареєстрованому Іллічевським районним відділенням запису актів громадянського стану Одеської області 18 грудня 1993 року.

За фактом настання події, що мала місце 30.11.2019 року, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001602 та розпочато досудове розслідування.

Постановою слідчого СВ Хмельницького ВП Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Войтенка Г.Ю. від 18.03.2020 року кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діянні машиніста, передбаченого частиною третьою статті 276 КК України.

Оскільки водій електровоза ЧС4 №059 ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом виробничого підрозділу «Одеська об`єднана дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» від 02.12.2019 № 709-ДН-1/од було створено комісію з розслідування транспортної події - аварії та травмування сторонньої особи зі смертельним наслідком, що сталася 30.11.2019 року на станції Одеса-Головна біля пасажирської платформи Одеса-Мала поїздом № 57 сполученням Ковель-Одеса, яка 02.12.2019 року склала акт службового розслідування дорожньо-транспортної пригоди. Згідно із цим актом, комісією встановлено, що 30.11.2019 року о 10 год. 08 хв. на 1508 км пк4 (зупинка платформа Одеса-Мала) станції Одеса-Головна машиніст поїзда № 57 сполученням Ковель-Одеса при швидкості 40 км/год застосував екстрене гальмування для запобігання наїзду на велосипедиста, який рухався по пішохідному переходу з боку станції Одеса-Товарна у бік вулиці Люстдорфська дорога у навушниках та на сигнал, що подавався машиністом, не реагував. Акт службового розслідування від 30.11.2019 року містить висновок комісії: дорожньо-транспортна пригода допущена через порушення велосипедистом ОСОБА_4 вимог підпунктів 6.6. в, 6.7 Правил дорожнього руху.

Наведені обставини сторони визнають та не оспорюють.

Відповідно до частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

За приписами статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, зокрема якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

Згідно із положеннями статті 1168 ЦК України, яка регулює питання відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Отже, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Так, за приписами статті 1193 ЦК України, шкода, завдана потерпілому внаслідок його умислу, не відшкодовується.

Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого (а в разі вини особи, яка завдала шкоди, - також залежно від ступеня її вини) розмір відшкодування зменшується, якщо інше не встановлено законом.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки за загальним правилом, встановленим частиною другою статті 1166 ЦК України, діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Враховуючи, що факт завдання шкоди у спірних правовідносинах внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого судом не встановлено та відповідачем не доведено, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність передбачених законом підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану позивачці його працівником під час виконання ним своїх трудових обов`язків моральну шкоду та вважає, що при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд, відповідно до вимог частини другої статті 1193 ЦК України, врахував як ступінь вини потерпілого, яка сприяла дорожньо-транспортній пригоді, так і глибину душевних страждань позивачки від втрати чоловіка та вимоги розумності і справедливості, як це передбачено частиною третьою статті 23 ЦК України.

Висновки суду відповідають встановленим ним обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних та достатніх доказах і як такі, що висновків суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема, доводи відповідача зводяться до того, що визначений судом розмір грошового відшкодування моральної шкоди є завищеним, однак на підтвердження такого доводу нові докази, які б підлягали дослідженню апеляційним судом в силу статті 367 ЦПК України, та які не досліджувалися і не враховувалися судом першої інстанції при ухваленні рішення, скаржник не надав та на такі не послався, в той час, як відповідно до положень статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд апеляційної інстанції вважає, що оцінка доказів здійснена судом першої інстанції з додержанням положень наведеної норми процесуального права і підстав для переоцінки доказів не вбачає.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його зміни відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення, а рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 13 вересня 2022 року- без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л. В. Пузанова

Судді О. В. Кутурланова

Т. Г.Чорна