Справа № 405/1698/22
Провадження №2/405/281/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2022 року Ленінський районний суд м.Кіровограда у складі:

головуючого судді Іванової Л.А.

при секретарі Дерев`янко А.В., Нетесі С.М.,

за участю учасників справи:

позивача ОСОБА_1 та в її інтересах представника - адвоката Сьори О.М.

та відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №405/1698/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання матері, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з зазначеним позовом, в якому просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на своє ( ОСОБА_1 ) утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 5000,00 грн. щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона ( ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонеркою та внаслідок кардіосклерозу на фоні церебральних артерій, хронічного гастродуоденіту часто рецедивуючого, а також хронічного холецисто-панкреатиту потребує постійного лікування дороговартісними медичними препаратами. Крім того, вона (позивач) постійно стикається з побутовими проблемами, такими як необхідність придбання та заміни водопровідного крану, ремонту опалювального котлу та ін., що також потребує додаткових витрат. Окрім того, у зв`язку з запамороченнями та підвищенням тиску, вона (позивач) була вимушена звернутися за соціальною підтримкою, в зв`язку з чим, нею було укладено договір про надання соціальних послуг на платній основі, однак обрано мінімальний пакет послуг, оскільки більш розширений, - дозволити собі не може. При цьому, інших джерел доходів, окрім пенсії, яку вона отримує з 01.03.2022 року у розмірі 2347.17 грн., вона ( ОСОБА_1 ) не має, її доходу у вигляді пенсії ледве вистачає на оплату комунальних послуг та на мінімальний продуктовий кошик, у зв`язку з чим, її становище є вкрай нужденним. Зазначила, що, вона (позивач) має повнолітнього сина (відповідача ОСОБА_2 ), який офіційно працевлаштований у ТОВ «Три Стар» водієм автотранспортних засобів та отримує заробітну платню, проте, більшу її частину, - не офіційно, а також має інші неофіційні доходи, внаслідок чого, має можливість надавати їй, як непрацездатній матері, - допомогу, але відмовляється це робити. За таких складних життєвих обставин, знаходячись на межі бідності та не отримавши від відповідача ОСОБА_2 ніякої підтримки на ї прохання про надання допомоги, вона (позивач) вимушена звернутись до суду з позовною заявою про примусове стягнення з відповідача аліментів на утримання матері у твердій грошовій сумі щомісячно.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 травня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження по даній справі та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, який зареєстрований судом 22 червня 2022 року за вх. № 10830, на обґрунтування якого зазначив, що 30 листопада 2019 року він уклав шлюб з ОСОБА_3 , у якої від першого шлюбу є донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому і він, і його дружина працюють., крім того, вони допомагають батькам дружини та його матері (позивачу), перераховуючи на її картковий рахунок близько двох тисяч гривень щомісячно. Окрім того, у нього (відповідача) є брат ОСОБА_5 , який також є сином позивача, мешкає в м. Києві та який також допомагає матері фінансово, однак, у зв`язку із війною, тимчасово змінив місце проживання та виїхав з України. Зазначив, що, позивач жодного разу не пропонувала йому врегулювати їх відносини, домовитись чи укласти договір, навіть не намагалась обговорити якісь спірні питання, а тому, отримавши дану позовну заяву, він (відповідач) був неприємно здивований як самим фактом звернення матері до суду, так і змістом позовної заяви. Так, твердження позивача, що він (відповідач) відмовляється добровільно допомагати не відповідають дійсності, оскільки раніше він з дружиною відвідували позивача досить часто та ним за власний рахунок був здійснений необхідний ремонт, також він з братом придбав всю побутову техніку у квартиру, а у 2019 році він (відповідач ОСОБА_2 ) придбав матері новий телефон, але, нажаль кожного разу матір щось не влаштовувало, а кожен візит закінчувався сваркою, в зв`язку з чим, ним було прийнято рішення допомагати матері матеріально та перераховувати кошти на її картковий рахунок. Також, у 2019 році та восени 2020 року мати потребувала проведення обстеження та операції, яка проводилась у м. Києві та в загальному розмірі коштувало 70 000,00 грн., яку (операцію, обстеження), він з братом оплатили вдвох. Крім того, вважає, що позивачем не надано достатніх доказів та не доведено потреби у постійному лікуванні, не надано висновків лікарів, які підтверджують факти запаморочення, втрати свідомості, підвищення тиску, а також не надано жодних доказів призначення лікарем препаратів для лікування. Згідно з наданими копіями чеків, позивачем за період лютий та березень 2022 року були придбані протиепілептичні лікарські препарати (Неогабін, Лінбаг), антидепресанти (Есцітам Асіно, Гліцин), седативні препарати (Алора), антипсихотичні (Кветирон, Гідазепам), протиалергічні (Лоратадін), але у довідці про встановлені діагнози не зазначено епілепсії, депресії, психічних розладів чи алергії. Щодо вартості послуг соціальних працівників, відповідач звернув увагу, що згідно наданої позивачем копії індивідуального плану надання соціальних послуг за зміненими тарифами з 01 березня 2021 року, загальна вартість таких послуг становить 282 грн. на місяць, а тому, враховуючи отримувану пенсію в розмірі 2 347,17 грн., яка є більшою за встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб та фінансову допомогу, яку вона отримує від нього (відповідача) та брата, вважає такі твердження позивача є надуманими та спрямованими на маніпуляцію фактами з метою стягнення якомога більшої суми коштів за рішенням суду. В свою чергу, необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Враховуючи вищевикладене, відповідач вважає що позивачем у позовній заяві належним чином не обґрунтовано необхідність стягнення з нього аліментів на утримання матері саме у зазначеному позивачем розмірі. Натомість в основу обгрунтування позовних вимог позивачем покладено неправдиві відомості, перекручування та маніпуляція фактами, також вважає, що позивачем не обґрунтовано, що саме, та у якому співвідношенні входить до суми, яку позивач просить стягнути з нього, з огляду на зазначене, та враховуючи, що він добровільно надає позивачу матеріальну допомогу, просив відмовити в задоволенні позову про стягнення з нього аліментів на утримання матері в розмірі 5000 грн. щомісячно. Також зазначив, що з урахуванням наявності у нього постійного офіційного доходу, перебування на його утриманні малолітньої дитини та його матеріального становища, він має можливість сплачувати аліменти на утримання матері в розмірі 1200 грн. щомісячно.

Позивачем ОСОБА_1 надана відповідь на відзив, зареєстрована судом 17 червня 2022 року за вх. № 14928, в якій зазначено, що своїх синів, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (відповідача), вона виховувала одна, оскільки колишні чоловіки - їх батьки, ухилялися від сплати аліментів та від будь-якої іншої допомоги на утримання дітей. При цьому, вона (позивач) за власні кошти сплачувала штрафи за керування сином ОСОБА_7 (відповідачем) транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, їй також довелося докласти значних зусиль, щоб вилікувати сина ОСОБА_7 від алкогольної та наркотичної залежності, а також сплатити заборгованість по трьом кредитним договорам та зазначену допомогу синові (відповідачу) вона надавала під численними погрозами фізичного насилля, шантажу, внаслідок чого, отримувала сильні стреси, які, в свою чергу, провокують захворювання нервової системи. Також, окрім набутих захворювань нервової системи, внаслідок тривалої тяжкої праці в неї (позивача) додалися ще й захворювання хребта та грижа стравохідного отвору діафрагми, яку прооперовано в жовтні 2020 року, а також, у зв`язку з супутними хворобами їй двічі на рік необхідно лікуватися в умовах стаціонару та є потреба в ультразвуковій діагностиці, магнітно-резонансній томографії, електроенцефалограмі тощо. При цьому, сини ніколи не цікавилися її захворюваннями та не проявляли бажання поспілкуватися з лікуючими її лікарями. Щодо малолітньої доньки дружини відповідача, позивач зазначила, що відповідач батьківство відносно неї не встановлював, а батькам його (відповідача) дружини, допомагає їх син. Щодо лікування в м. Києві, позивач зазначила, що, враховуючи державну допомогу, вартість операції склала 30,000 грн., яку оплатив її син ОСОБА_6 , а відповідач, забираючи її з інституту нейрохірургії м. Києва, навіть заробив на цьому гроші, оскільки отримав від неї (позивача) 1000,00 доларів США, що стало причиною погіршення її відносин з відповідачем, оскільки він вже планував придбати автомобіль і розраховував на всі її кошти, якщо б вони їй на операцію не знадобилися. Більш того, відповідач навіть звертався до неї (позивача) з проханням повернути йому 3000,00 грн., які зібрали йому його колеги по роботі у якості матеріальної допомоги. Крім того, в післяопераційному періоді їй (позивачу) допомагала соціальний працівник, яка надає їй допомогу, починаючи з вересня 2019 року. Зазначені обставини вказують на те, що вона (позивач) боїться бути тягарем для своїх дітей, через те і спілкується з ними лише в крайніх випадках, а відповідач на її звернення завжди реагує агресивно, через те, у випадку необхідності допомоги, вона звертається до старшого сина, який спокійний, урівноважений та щирий. Поряд з цим, з відповідачем вона не спілкувалася майже півтора роки, через її прохання не зловживати алкоголем. При цьому, в грудні, 2022 року, вона в черговий раз спробувала налагодити з сином ОСОБА_7 добрі стосунки, які тривали до травня, оскільки син (відповідач) попросив його не турбувати. Також, позивач зазначила, що окрім її єдиного особистого доходу у вигляді пенсії, з жовтня, 2019 року її сини почали перераховували в безготівковому порядку на її (позивача) кредитну карту кожен по 2000,00 грн. щомісячно. Вказала, що старший син висилав гроші без проблем, а відповідач постійно маніпулював, давив на жалість, називаючи безліч причин чому він в цьому місяці не має можливості перерахувати кошти чи взагалі свою відмову мотивував тим, що це для нього значна сума, зобов`язуючи її звітувати про їх витрачання. Враховуючи вищезазначене, а також те, що вона (позивач) є пенсіонеркою, тобто в правовому розумінні є непрацездатною, у зв`язку з наявними у неї хронічними хворобами потребує додаткових витрат на періодичне медичне обстеження та придбання ліків, а отже потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина ОСОБА_7 (відповідача), в зв`язку з чим, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 та в її інтересах представник - адвокат Сьора О.М. (діє на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги від 28.04.2022 року № 183) в судовому засіданні позов підтримали з підстав, зазначених у ньому, з урахуванням поданих позивачем заяв по суті справи, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити позивачу в задоволенні позову до нього, підтримавши при цьому доводи, викладені в заяві по суті справи, а саме: відзиві на позов.

Заслухавши позивача ОСОБА_1 та в її інтересах представника - адвоката Сьору О.М., відповідача ОСОБА_2 , зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, враховуючи також подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що в задоволенні позову позивачу слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.19 СК України суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення;2) примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку;3) припинення правовідношення, а також його анулювання;4) припинення дій, які порушують сімейні права;5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права;6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення;8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обгрунтування необхідності його захисту.

Тлумачення вказаних процесуальних норм дозволяє зробити висновок, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернулася до суду.

З огляду на зазначене, судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05 липня 1988 року, актовий запис за № 2325.

Позивач ОСОБА_1 є непрацездатною особою - пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 серії НОМЕР_3 , виданим Пенсійним фондом України 11.09.2018 року.

Відповідно до довідки, виданої ГУ ПФУ в Кіровоградській області за вих. № 12 від 24.06.2022 року, ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ ГУ ПФУ в Кіровоградській області (м. Кропивницкий) і отримує пенсію за віком, розмір якої за період з січня, 2022 року по червень, 2022 року склав 13 883,02 грн., а саме: січень, 2022 року - 2 247,17 грн.; лютий, 2022 року - 2 247,17 грн.; березень, 2022 року - 2 347,17 грн.; квітень, 2022 року - 2 347,17 грн.; травень, 2022 року - 2 347,17 грн.; червень, 2022 року -2 347,17 грн.

Крім того, з укладеного між Територіальним центром соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Подільського району міста Кропивницького та ОСОБА_1 . Договору про надання соціальних послуг від 21.08.2019 року та додатку до нього (індивідуальний план надання соціальної послуги догляду вдома) вбачається, що ОСОБА_1 на платній основі, з 21.08.2019 року надаються послуги з закупівлі та доставки продуктів, промтоварів, медикаментів, косметичного прибирання, вологого прибирання та допомоги у приготуванні їжі.

Відповідно до довідки КНП «ЦПСМД №1» Амбулаторія загальної практики» сімейної медицини №5 від 30.03.2022 року № 715 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходиться під наглядом сімейного лікаря КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №1 м.Кропивницького» з діагнозом IXC: кардіосклероз, ГХ ст.3,р.4, CH1. ДЕ ІІ ст. на фоні стенозуючого атеросклерозу церебральних артерій. Помірний вестибулопатичний астено-невротичний синдром. Хронічний гастродуоденіт часто рецедивуючий. Хронічний холецисто-панкреатит.

Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом до відповідача про стягнення з останнього аліментів на її (позивача) утримання, як на підстави заявлених позовних вимог зазначила, що вона досягнула пенсійного віку, однак пенсійних виплат, які вона щомісячно отримує, не вистачає для задоволення її життєвих потреб; крім того, має ряд хронічних захворювань, а також інші супутні захворювання, на лікування яких необхідно придбання ліків, періодичне медичне обстеження, на підставі чого вона потребує матеріальної допомоги, при цьому, відповідач не надає їй матеріальної допомоги в достатньому розмірі.

Додатково, під час судового розгляду справи позивачем в якості доказів на підтвердження стану здоров`я, проходження медичних обстежень, стаціонарного лікування, також надано епікриз із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 1603/283 неврологічного відділення КЗ «ЦМЛ м.Кропивницький» за період з 29.03.2019 року по 08.04.2019 року; виписку із медичної картки стаціонарного хворого № 76343 КЗ КОР «Київська обласна клінічна лікарня» за період з 09.04.2019 року по 12.04.2019 року; висновок дуплексного сканування магістральних судин шиї та транскраніального дуплексного сканування від 17.04.2019 року; дані обстеження комп`ютерної томографії від 11.07.2019 року; виписку з історії хвороби № 191850 за 2019 рік ДУ «Інститут нейрохірургії ім. акад. А.П.Ромоданова НАМН України» від 23.04.2019 року; результати обстеження КЕЕГ № 8266 від 22.04.2019 року; епікризи з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «ЦМЛ» м. Кропивницький, за період з 04.07.2019 року по 15.07.2019 року, за період з 04.03.2020 року по 13.03.2020 року, за період з 22.07.2020 року по 07.08.2020 року; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого терапевтичного відділення КНП «ЦМЛ» за період з 22.07.2020 року по 07.08.2020 року; виписку із медичної карти стаціонарного хворого № 107312/601583/1024 КНП КОР «Київська обласна клінічна лікарня» за період з 01.10.2020 року по 03.10.2020 року, за якою 02.10.2020 року проведено оперативне втручання в плановому порядку; висновок ультразвукового сканування від 20.02.2020 року; результати досліджень, проведених лабораторією Сінево 17.07.2020 року, 12.09.2020 року; висновок комп`ютерної томографії органів грудної, черевної порожнини та малого тазу з в/в контрастним підсиленням від 30.09.2020 року; виписку із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» Кропивницької міської ради за період з 25.08.2021 року по 27.08.2021 року; консультативний висновок спеціаліста КНП «ОКПЛ КОР» від 05.07.2022 року відповідно до якого ОСОБА_1 встановлений діагноз рекурентний депресивний розлад, а також зазначено, що остання неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «ОКПЛ КОР», останній раз в період з 22.02. - 02.03.2022 року; електронні направлення 6189-9250-4910-0053 (інформаційна довідка) від 17.02.2022 року, категорія направлення: візуалізація, послуга: ультразвукове дослідження черевної порожнини, найменування закладу: комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради»; електронне направлення 6189-9250-4910-0053 (інформаційна довідка) від 17.02.2022 року, джерело фінансування: програма державних фінансових гарантій медичного обслуговування населення, категорія: лікувально-діагностична процедура, процедура: панендоскопія до дванадцятипалої кишки, найменування закладу: комунальне некомерційне підприємство «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради».

Обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків закріплений у статті 51 Конституції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вказана правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19).

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливіза умови, що буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України.

Пункт 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 містить роз`яснення, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України) не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України).

Норми Сімейного кодексу України, які стосуються утримання повнолітніми дітьми своїх батьків, не передбачають визначення осіб, які є непрацездатними. При цьому, приписи ч.3 ст.75 СК України, яка регулює право одного з подружжя на утримання, передбачають, що непрацездатною вважається особа, яка досягла загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Відповідно до абзацу 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого ст.26 цього Закону пенсійного віку або особи з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Згідно з ч.1 ст.26 зазначеного Закону за загальним правилом пенсійний вік складає 60 років.

Крім того, відповідно до приписів ч.4 ст.75 СК України особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2022 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні.

Таким чином, однією із обов`язкових умов для зобов`язання повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є потреба останніх в матеріальній допомозі.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, дивідендів, наявність у батьків майна, яке може приносити дохід тощо. Одночасно, враховуються матеріальні витрати батьків. Сам по собі факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання та не свідчить про наявність потреби в отриманні матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 676/5118/16-ц) .

Стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Також, у сукупності із іншими доказами слід врахувати чи забезпечують заробітна плата, пенсія, доходи від використання майна, інші доходи батьків їх прожитковий мінімум, встановлений законом (постанови Верховного Суду у справах № 212/1055/18-ц від 05 вересня 2019 року, № 233/4252/18 від 26 лютого 2020 року).

При цьому, в силу вимог ст.ст.12, 81 ЦПК України позивач повинен довести необхідність отримання такої допомоги.

Так, позивач зазначає, що вона хворіє, має ряд хронічних захворювань та несе витрати на обстеження, лікування та придбання ліків, при цьому, доказів про понесення витрат на лікування, які перевищують дохід позивача, що ставило б її у скрутне матеріальне становище суду не надано, а сам факт періодичного медичного обстеження не свідчить про витрати на лікування.

Крім того, посилання позивача на незадовільний стан здоров`я не підтверджують документально обставин її щомісячних витрат на лікування, які перевищують її дохід у вигляді щомісячної пенсії.

Окрім того, суд зазначає, що в електронних направленнях позивач направлялася на лікувально-діагностичну процедуру 17.02.2022 року до комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кропивницького» Кропивницької міської ради», при цьому, відповідно до ст.49 Конституції України у державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безкоштовно, в той же час, позивач, не довела суду шляхом подання належних доказів вартість зазначеного лікування в медичному закладі.

Так само відсутні будь-які докази про середньомісячний розмір витрат позивача, і що отримувана нею (позивачем) пенсія не забезпечує її потреб на харчування та лікування.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вичерпний перелік підстав, які звільняють від доказування, визначений ст. 82 ЦПК України, та до їх переліку не належать доводи, викладені позивачем у позові на обґрунтування позовних вимог, які в свою чергу, підлягають доказуванню.

Таким чином, суду не надано доказів на підтвердження факту потреби матеріальної допомоги позивачем, що виключає можливість застосування частини першої статті 202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свою непрацездатну матір.

Крім того, суд зауважує, що аналізуючи зазначені позивачем підстави звернення до суду та обґрунтування позову шляхом подання позивачем в якості доказів медичних документів (виписок з медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого, епікризів медичних закладів, висновків спеціалістів, результатів медичних обстежень), можна прийти до висновку, що вказані вимоги більше відносяться до розуміння додаткових витрат на догляд та лікування позивача, які регулюються ст. ст. 203, 206 СК України, однак, в даному випадку, не є предметом позову.

Окремо судом зазначається, що у відзиві на позов, та в наданих в судовому засіданні поясненнях, відповідач посилається, серед іншого, на те, що ним, в добровільному порядку, з карткового рахунку його дружини ОСОБА_8 , перераховуються на картковий рахунок позивача кошти на її ( ОСОБА_1 ) утримання, що підтверджується наданими копіями чеків на загальну суму 26 300 грн. 00 коп., а саме: 09.04.2020 року - 2000,00 грн.; 11.06.2020 року - 2000,00 грн.; 06.02.2021 року -1800,00 грн.; 10.04.2021 року - 2000,00 грн.; 09.06.2021 року - 2000,00 грн.; 11.06.2021 року - 500,00 грн.; 10.08.2021 року - 2000,00 грн.; 10.11.2021 року - 2000,00 грн.; 09.12.2021 року - 2000,00 грн.; 12.01.2022 року - 2000,00 грн.; 09.02.2022 року - 2000,00 грн.; 10.04.2022 року - 4000,00 грн.; 11.05.2022 року - 1000,00 грн.; 09.06.2022 року - 1000,00 грн.

Факт отримання зазначених коштів позивачем не заперечувався.

Крім того, судом встановлено, що матеріальну допомогу в розмірі 2000,00 грн., щомісячно позивачу надає і інший її (позивача) син ОСОБА_5 , що підтверджується дублікатами чеків за період 2020, 2021 та частково за 2022 роки, і зазначені обставини щодо отримання матеріальної допомоги, і від сина ОСОБА_6 позивачем також не заперечувалися.

Більш того, суд зауважує, що наявність неприязних відносин між сторонами, як матір`ю і сином, відсутність між ними спілкування та взаєморозуміння, підтримки та піклування, про що зазначила позивач у поданій до суду відповіді на відзив відповідача на позовну заяву, не є підставою для стягнення з відповідача аліментів на її (позивача) утримання.

Крім того, із наданої відповідачем довідки про доходи, вбачається, і не спростовано позивачем, що ОСОБА_2 працює на посаді водія автотранспортних засобів у ТОВ «Три Стар» та його загальна сума доходу за період з жовтня, 2019 року по травень, 2022 року складає 174 550 грн., без утримання податку з доходів фізичних осіб, та в середньому розмір заробітної плати становить в місяць 7070,00 грн.

В свою чергу, суду не надано доказів про отримання відповідачем доходів з інших джерел доходу, у тому числі неофіційно, про що вказує позивач у позові. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази про наявність у відповідача рухомого та нерухомого майна, грошових коштів на рахунках тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, поданих позивачем, з урахуванням фактичних і правових підстав позовних вимог та заперечень відповідача на них, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, зважаючи на те, що позивач не довела суду факт потреби матеріальної допомоги належними та допустимими доказами, що виключає обов`язок відповідача утримувати свою непрацездатну матір, враховано також, що відповідачем матеріальна допомога позивачу до звернення останньої з позовом до суду надавалася в добровільному порядку, окрім того, позивач отримувала і матеріальну допомогу і від другого сина, суд приходить до висновку про необхідність відмовити позивачу в позові за його безпідставністю та недоведеністю.

В порядку ст.141 ЦПК України судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 7, 10, 12, 13, ст.ст.77-80, 81, 95, 133, 141, 235, 258, 259, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш ИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн. 00 коп., - залишити без задоволення.

Судові витрати по справі віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з підстав, передбачених ч.ч.2, 3 ст.354 ЦПК України.

Суддя Ленінського

районного суду

м. Кіровограда Лілія Андріївна Іванова