Справа № 750/6095/22
Провадження № 2/750/1417/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2022 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді - Маринченко О.А.,

секретар судового засідання - Шилова Ж.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Точоної О.П. ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

23 вересня 2022 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», в якому просить стягнути 10000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Обґрунтовано позов тим, що позивач з грудня 2019 року є власником квартири АДРЕСА_1 , а до цього - була квартиронаймачем. У 2019 році Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» надавало позивачу послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 16 липня 2019 року, укладеного між сторонами. Позивач у 2019 році була споживачем послуг, які надає Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго», і на правовідносини між ними поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». 01 травня 2019 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» припинило надавати послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі і до квартири АДРЕСА_1 . Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/9914/19 визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 та зобов`язано Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» відновити надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Також, цим рішенням було встановлено порушення відповідачем права позивача на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води. Внаслідок припинення відповідачем постачання гарячої води до квартири позивача, їй було завдано моральної шкоди. Так, у 2019 році позивач працювала вчителем початкових класів Чернігівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 28 Чернігівської міської ради Чернігівської області та відповідно повинна мати охайний вигляд. Позивач була змушена щодня просинатись раніше та підігрівати воду на газовій плиті, що створювало великі незручності в побуті. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач була змушена внести зміни в організацію свого повсякденного життя. Крім того, позивач має собаку, якій після вигулу не менше трьох разів на день необхідно мити лапи, для чого кожного разу потрібно було підігрівати воду, що створювало додаткові незручності для позивача. Особливо негативно вплинула на душевну рівновагу позивача створена відповідачем невизначеність, яка турбувала її більш ніж 5 місяців, а саме: відсутність будь-якої інформації про терміни відновлення послуги з гарячого водопостачання. Позивач кожного дня перевіряла наявність гарячої води в кранах і кожного разу зазнавала душевних страждань через її відсутність. Таким чином, позивач з травня по середину жовтня 2019 року була змушена вносити корективи в своє повсякденне життя та вживати додаткових зусиль для його влаштування. Враховуючи вимушені зміни в організації життя позивача, додаткові зусилля на пристосування до нових умов життя, душевні страждання протягом тривалого часу, які вона зазнала у зв`язку з незаконним припиненням постачання гарячої води без будь-яких попереджень, відчуття невизначеності через відсутність повідомлень відповідача про терміни відновлення надання послуги, моральну шкоду позивач оцінює у 10000 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

В установлений судом строк Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» подало відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу в його задоволенні. Зокрема, у відзиві на позов відповідач вказує, що позивачем не надано жодних належних і допустимих доказів про наявність підстав для відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, наявність моральної шкоди позивач пов`язує з необхідністю внести корективи в повсякденне життя та вжиттям додаткових зусиль для його влаштування, однак такі не є моральною шкодою в розумінні статті 23 Цивільного кодексу України. Доказів на підтвердження факту душевних страждань, їх ступеню та глибини до матеріалів справи не надано. Позивачем не наведено обставин, що тягнуть за собою вимушені зміни в житті, тобто такі, за яких особа не має можливості реалізувати свої звички та бажання, інтереси та плани на майбутнє, які позбавляють можливості займатися улюбленою справою, реалізувати свої бажання, що призводять до значних втрат та обмежень. Також, позивачем не надано розрахунку завданої шкоди. Крім того, позивач вже зверталася до суду з позовом до відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав і рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2021 року в справі № 750/6997/21 було стягнуто на користь позивача моральну шкоду на підставі неправомірних дій відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води до її квартири за період з 01 травня 2019 року до 02 жовтня 2019 року та у період з 17 травня 2021 року по 10 жовтня 2021 року. Також, позивачем подано позов з порушенням строків позовної давності.

У судовому засіданні представник позивача вказав, що позивач позов підтримує та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити позивачу в його задоволенні з підстав, зазначених у відзиві. Також, представник відповідача подала заяву про застосування строку позовної давності.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 8).

Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води для суб`єктів усіх форм власності.

Позивач зареєстрована і проживає в указаній квартирі та є споживачем послуг, які надає їй Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго».

01 травня 2019 року Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» припинило надання послуги з централізованого постачання гарячої води, в тому числі, і до квартири АДРЕСА_1 .

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/9914/19 позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист права споживача - задоволено частково. Визнато неправомірними дії Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» відновити надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 962 грн. 55 коп., витрати понесені на оплату правничої допомоги в розмірі 3000 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 16 січня 2020 року (а.с. 13-15).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 січня 2020 року в справі № 750/13451/19 позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист права споживача - задоволено. Стягнуто з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 161 грн. 46 коп., витрати понесені на оплату правничої допомоги в розмірі 500 грн.

Також, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2021 року в справі № 750/6997/21 позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача - задоволено частково. Визнано неправомірними дії Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» по припиненню надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Зобов`язано Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» відновити надання послуги з постачання гарячої води ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Стягнуто з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_3 5000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною другою статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Також, у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору .

Відповідно до пунтку 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Також, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року в справі № 216/3521/16-ц зазначила, що виходячи з положень статей 16 і 23 Цивільного кодексу України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред'явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Так, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 жовтня 2019 року в справі № 750/9914/19 було, зокрема, встановлено, що припинення надання позивачу в 2019 році послуги з постачання гарячої води здійснено відповідачем з підстав, не передбачених Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та договором, і право позивача, як споживача послуг, які надає відповідач, на безперервне одержання комунальної послуги з постачання гарячої води відповідачем було порушено.

Таким чином, оцінивши наявні в справі докази та доводи сторін, суд дійшов висновку, що позивач внаслідок неправомірних дій відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води та порушення її прав понесла моральні страждання і має право на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить, зокрема, з характеру страждань, яких зазнала позивач, їх тривалості, а також враховує вимушені зміни в організації життя, тому керуючись принципами розумності, справедливості та співмірності вважає, що компенсація в сумі 6000 грн. буде належною сатисфакцією понесених душевних страждань.

Посилання відповідача на те, що позивач вже зверталася до суду з позовом з тим самим предметом та з тих самих підстав і рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 липня 2021 року в справі № 750/6997/21 вже було стягнуто на користь позивача моральну шкоду на підставі неправомірних дій відповідача по припиненню надання послуги з постачання гарячої води до її квартири за період з 01 травня 2019 року до 02 жовтня 2019 року та у період з 17 травня 2021 року по 10 жовтня 2021 року, суд не може взяти до уваги, оскільки відповідач довільно трактує вказане рішення суду і як вбачається з копії позовної заяви, яка подавалася позивачем у 2021 році, та самого рішення суду в зазначеній справі, спір між сторонами вирішувався судом і стосувався правовідносин, які виникли між ними саме у 2021 році (щодо припинення надання послуги з постачання гарячої води у 2021 році та моральних страждань, які зазнала позивач у зв`язку з такими діями відповідача), а не в 2019 році.

Також, суд не знаходить підстав для застосування строку позовної давності, як про це заявляє відповідач, оскільки вважає, що такий позивачем не пропущено, адже порушення прав позивача тривало до 02 жовтня 2019 року і, окрім цього, відповідно до пункту 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені, зокрема, статтями 257-259 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

За вказаних обставин, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) необхідно здійснити розподіл судових витрат.

Так, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення є одним із основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Прокоф`єв Б.І. на підставі договору № 23/22 про надання правової допомоги від 16 вересня 2022 року (а.с. 22), пунктом 3.1. якого визначено, що позивач проводить оплату адвокату послуг за надані ним послуги в суді першої інстанції в розмірі 6000 грн.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також робіт, що будуть надані під час розгляду справи за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго», загальна вартість наданих послуг становить 6000 грн. (а.с. 23).

Відповідно до квитанції № 1107345 від 23 вересня 2022 року адвокату Прокоф`єву Б.І. сплачено 6000 грн. за надання правової допомоги за договором № 23/22 про надання правової допомоги від 16 вересня 2022 року (а.с. 24).

Нормами частини другої статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Проаналізувавши детальний опис наданих адвокатом позивачу послуг, час, витрачений, на їх надання, та перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, враховуючи складність справи, що позов підлягає частковому задоволенню, беручи до уваги конкретні обставини справи та доводи представника відповідача щодо неспівмірності витрат позивача, виходячи з критерію розумності та співмірності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в даній справі, однак в сумі 3000 грн.

Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір.

Керуючись статями 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» про захист прав споживача, стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (місцезнаходження: вул. Реміснича, 55-б, м. Чернігів; ідентифікаційний код юридичної особи - 03357671) на користь ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ) 6000 грн. (шість тисяч грн.) у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь ОСОБА_3 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» на користь держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 24.10.2022.

Суддя