Провадження №2/389/813/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2022 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Чуканової О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду міста Знам`янка Кіровоградської області, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, 17 грудня 2022 року звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на будинок загальною площею 56,7 кв.м., житловою - 34,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , будинок розташований на земельній ділянці площею в 472,0 кв.м, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №431/133-ФО1 на загальну суму 11987,42 дол.США.

Вимоги обґрунтовані тим, що AT «Укрсоцбанк», правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків якого є АТ «Альфа-Банк», та фізична особа громадянин України ОСОБА_2 , 27 квітня 2007 року уклали кредитний договір № 431/133-ФО1. Відповідно до умов вказаного кредитного договору, банк зобов`язався надати позичальникові (відповідачеві) кредит у сумі 6000,00 дол.США. Відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. У свою чергу відповідач неналежно виконує взяті на себе зобов`язання, чим грубо порушує істотні умови кредитного договору в результаті чого станом на 01 жовтня 2021 року має заборгованість в сумі 11987,42 дол.США., з яких сума заборгованості за кредитом 5178,67 дол.США; сума заборгованості за відсотками 6808,75 дол.США, що підтверджується розрахунком заборгованості.

З метою забезпечення належного виконання зобов`язання за кредитним договором між кредитором та іпотекодавцями, якими є - ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, відповідно до якого остання передала кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: будинок, загальною площею 56,7 кв.м, житловою площею 34,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та розташований на земельній ділянці площею 472 кв.м. Відповідно до п. 9 іпотечного договору, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних висновків: у випадку невиконання основного зобов`язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; у інших випадках встановлених законодавством України. Наявність н виконаних зобов`язань позивальника щодо повернення кредиту за кредитним договором, стала підставою для звернення позивача з даною позовною заявою до суду.

03 лютого 2022 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_3 на позовну заяву подано відзив, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог та вказав, що відповідно до долучених розрахунків заборгованість виникла, ще в 2010 році, в зв`язку з чим банк звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 49817,34 грн. Позов був судом задоволений в повному обсязі, і Знам`янським відділом ДВС почалось стягнення заборгованості, але з невідомих причин виконання рішення відділом ДВС припинилось. ОСОБА_2 особисто сам звертався до AT «Укрсоцбанк» та до його правонаступника, щоб реструктирузувати борг та почати його сплачувати, але банком не було зроблено жодної активної дії щодо боргу. ОСОБА_2 постійно працює і, починаючи з 2011 року має можливість поступово погашати борг за рішенням Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2010 року. Після вимоги щодо дострокового повернення всієї суми заборгованості за кредитним договором, банк мав право на стягнення з боржника тільки сум, передбачених положенням частини другої статті 625 ЦК України, а не на стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Незважаючи на це банк жодного разу не повідомив відповідача про це намагаючись таким чином збільшити суму заборгованості через нарахування штрафних санкцій незважаючи на те що строк дії договору ще не сплив, при підписанні договору банк не повідомив ОСОБА_1 про умови договору, в зв`язку з чим договір котрий укладено є несправедливим, а саме несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону «Про захист прав споживачів» є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору. В зв`язку з наведеним всі розрахунки котрі долучені банком до позовної заяви зроблено в порушення вимог укладеного договору, тому не можуть бути взяті судом як належний доказ невиконання укладеного договору.У відповідності до статті 526 ЦК України, забов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов укладеного договору, одностороння зміна забовязань не допускається (ст.525 ЦК України).

Також позивачем порушені строки позовної давності при нарахуванні ОСОБА_2 пені, та інших штрафних санкцій.

Щодо іпотечного договору, котрий укладено з ОСОБА_1 та позивачем, то цей договір є нікчемним по своїй суті через те що, після укладання іпотечного договору, який укладено 27 квітня 2007 року, до кредитного договору №431МЗЗ-ФО1 від 27 квітня 2007 року додатковою угодою №1, яку укладено з ОСОБА_2 28 листопада 2008 року, але ОСОБА_1 не була присутня при підписанні вказаної угоди і до сьогоднішнього дня про неї не повідомлена, що і робить іпотечний договір нікчемним. До припинення поруки призводять зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.Відповідно до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду №5 від 30 грудня 2012 року п.22 «Відповідні до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, убезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміруі процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомленняі поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов`язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.»

Також в будинку, який є предметом спору зареєстровані та проживають дві неповнолітні дитини, що також унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, ВСУ зазначає, що «рішення судів, постановлені з урахуванням вищезазначених роз`яснень, є такими, що не відповідають загальним засадам цивільного законодавства (справедливості, добросовісності і розумності). Одночасне стягнення суми боргу з боржника та звернення стягнення но предмет іпотеки, що належить майновому поручителю, у рахунок погашення зазначеного боргу призводить до стягнення на користь кредитора однієї й тієї самої суми заборгованості одночасно як з боржника, так і з майнового поручителя за рахунок належного йому майна. За такої ситуації відбувається фактичне подвоєння суми заборгованості, яка належить до виплати кредиторові. Таким чином, одночасне звернення стягнення заборгованості зі зверненням стягнення на предмет іпотеки в будь-якому випадку є неправильним».

До того ж, згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року № 1304-VIІ, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. У зв`язку з тим, що предмет іпотеки відповідає зазначеним критеріям, будинок не підлягає примусовому відчуженню.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, в якій він підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить розглядати справу за його відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява, в якій він просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу за їх відсутності.

Третя особа, в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив, будь-які заяви, клопотання та докази від нього не надходили.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що внаслідок реорганізації шляхом приєднання AT «Укрсоцбанк» правонаступником усього майна, майнових прав та обов`язків є АТ «Альфа-Банк». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків AT «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера AT «Укрсоцбанк», а саме з 15 жовтня 2019 року.

27 квітня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту №431/33-ФО1, відповідно до умов якого кредитор видав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 6000,00 доларів США, зі сплатою 14,0% річних, з погашенням суми основної заборгованості згідно з графіком погашення, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 26 квітня 2021 року. Згідно з п.2.4,2.4.1 договору сплата відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у період 28-29-30-31/365-360), щомісячно останнього робочого дня місяця при розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Сплата відсотків здійснюється на відповідний рахунок з останнього робочого дня місяця по 10 число наступного за звітним. У статті 4 договору кредиту вказано, що у випадку прострочення позичальником строків сплати відсотків, а також прострочення строків повернення кредиту позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі 1% від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. На виконання своїх зобов`язань позивач відкрив відповідний позичковий рахунок. Кредит надався позичальнику на споживчі потерби.

На забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за вказаним договором кредиту №431/33-ФО1, між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» як іпотекодержпателем, та ОСОБА_1 як іпотекодавцем, 27 квітня 2007 року укладено іпотечний договір, за яким остання передала в іпотеку житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 34,2 кв.м., що належить іпотекодавцю на підставі рішення суду, виданого 27 лютого 2007 року Знам`янським міськрайонним судом Кіровоградської області, справа №2-560/07. У договорі іпотеки зазначений зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання: повернення кредиту в сумі 6000 доларів США, що надається на споживчі потреби, з порядком повернення кредиту згідно з графіком погашення, з кінцевим терміном повернення заборгованості до 23 квітня 2021 року (графік погашення зазначений у кредитному договорі співпадає з графіком вказаним у договорі кредиту); сплата процентів у розмірі 14% річних та комісій, у розмірі та в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; сплата можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором. Заставна вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 40400 грн., що за курсом НБУ на день укладення договору складає 8000 доларів США. У ст.4 договору іпотеки вказано, що іпотекодержатель має право свої забезпечені іпотекою вимоги реалізувати шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання. Згідно з п.6.4 іпотечного договору, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення Основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема ЗУ «Про іпотеку». Вказаний іпотечний договір посвідчений нотаріусом 27 квітня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за р №362. Обтяження предмета за цим договором зареєстровано 27 квітня 2007 року за №363.

28 листопада 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 було укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до кредитного договору №431/33-ФО1 від 27 квітня 2007 року, відповідно до якої у зв`язку із зміною умов кредитування за договором кредиту сторони домовилися про те, що з 20 жовтня 2008 року встановлюється процентна ставка за користування кредиту на рівні 15,00% річних та відповідно.

Відповідно до розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_2 кредитної заборгованості за договором кредиту станом на 01 жовтня 2021 року йому нарахована заборгованість в сумі 11987,42 долірів США, що еквівалентно 319075 грн. 15 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом 5178,67 доларів США, сума заборгованості за відсотками 6808,75 долірів США.

Рішенням (заочним) Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2010 року (справа №2-3455/10), задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №431/33-ФО1 в сумі 49817 грн. 34 коп. У рішенні вказано, що заборгованість виникла станом на 30 вересня 2010 року, згідно з розрахунком становить 49817 грн. 34 коп.: 5178,67 доларів США (що в еквіваленті становить 40962 грн. 77 коп.) заборгованість по кредиту; 438,04 доларів США (що в еквіваленті становить 3464 грн. 85 коп.) заборгованість по нарахованим та неповернутим відсоткам; 643 грн.78 коп - пеня.

На виконання вказаного рішення суду видано виконавчий лист, який було пред`явлено на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Знам`янського міськрайонного управління юстиції. 21 березня 2017 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №31794943, а 26 вересня 2017 року виконавче провадження закрито на підставі п.2,ч.1 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з не виявленням майна у боржника, на яке згідно закону можливо звернути стягнення.

У довідці Виробничого підрозділу «Знам`янський загін Воєнізованої охорони» від 31 січня 2022 року зазначено, що ОСОБА_2 працює у вказаному підприємстві та за період з 01 січня 2010 року по 31 грудня 2021 року з його заробітної плати утримань на користь будь-яких стягувачів згідно виконавчих проваджень не здійснювалося. Документів для проведення утримань з доходу працівника до загону не надходило.

Відповідно до довідки виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 01 лютого 2022 року та довідки квартального комітету №29 м.Знам`янка від 03 лютого 2022 року, у будинку АДРЕСА_1 , зареєстровані та проживають: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 23 листопада 2011 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 14 серпня 2009 року, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 з 14 лютого 2019 року.

Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформована 09 вересня 2022 року свідчить про те, що за відповідачем ОСОБА_1 на праві приватної власності зареєстрований будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває в іпотеці за іпотечним договором 27 квітня 2007 року, іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк», боржник: ОСОБА_2 . Відомості про інше зареєстроване за відповідачем нерухоме майно відсутня.

Доказів про належність боржнику за договором кредиту на праві власності нерухомого майна не надано.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про іпотеку" (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3).

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов' язання.

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону.

Частина третя статті 33 Закону України «Про іпотеку» вказує, що звернення стягнення на предмет іпотеки, окрім іншого, здійснюється на підставі рішення суду.

У той же час, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

З огляду на викладене те, що нерухоме майно житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , використовується боржником та його сім`єю, у тому числі неповнолітніми дітьми, виключно як місце постійного проживання, іншою нерухомістю він не володіє (протилежного не доведено), загальна площа будинку не перевищує 250 кв.м., цей будинок відповідно до п.п. 1 п.1 Закону України "Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин ) не може бути примусово стягнутий (відчужений без згоди власника), що є підставою для відмовми в задоволенні позову.

Крім того, судом встановлено, що Знам`янським міськрайонним судом 21 грудня 2010 року було ухвалено рішення, яким з ОСОБА_2 внаслідок неналежного виконання ним к взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №431/133-ФО1, достроково було стягнуто заборгованість, яка складалася з заборгованості за кредитом - 5178, 67 доларів США, заборгованості за нарахованими та неповернутими відсотками - 438, 04 доларів США, пеня - 643 грн. 78 коп.

Відповідно до розрахунку вимог банку зв`язку з неповерненням кредитної заборгованостістаном на 01 жовтня 2021 року, за вказаним кредитним договором нарахована заборгованість в сумі 11987,42 доларів США, та складається з суми заборгованості за кредитом 5178,67 доларів США, суми заборгованості за відсотками 6808,75 доларів США.

Тобто, вказані рішення та розрахунок свідчать про те, що після достокового стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, було продовжено нарахування за відсотками, що призвело до збільшення суми заборгованості за відсотками майже в п`ятнадцять разів в порівнянні з сумою встановленою та стягнутою рішенням суду.

При цьому, Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) викладено правовий висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, банк пред`явивши позов до позичальника у 2010 році про дострокове стягнення суми кредиту на підставі статті 1050 ЦК України, втратив право на подальше нарахування процентів.

Наведене ставить під сумнів безспірність суми заборгованості - чи наявна заборгованість взагалі та чи саме в таком розмірі як зазначено у розрахунку вимог банку зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості, і відповідно правомірність звернення стягнення на нерухоме майно іпотекодавця. Неправильний розрахунок заборгованості приховує або ж виключає необхідність відшкодування іпотекодержателем іпотекодавцю різниці між вартістю предмета іпотеки та сумою кредитної заборгованості, якщо така в дійсності матиме місце.

Отже, неправильний розрахунок суми заборгованості також унеможливлює задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Разом з цим,всі інші доводи викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву на обґрунтування відмови в задоволенні позову є помилковими і судом не враховуються.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Серявін та інші проти України» зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Право сторони на вмотивованість судового рішення не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України сплачений позивачем за подання даного позову до суду судовий збір, суд відносить на його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись 4,12,13, 81,89,200, 206, 259, 263 -265, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, відмовити.

Сплачений позивачем судовий збір залишити по фактично понесеному.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , місце знаходження: м.Київ, вул.Велика Васильківська,100.

Відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 13 жовтня 2022 року.

Суддя Г.В. Берднікова