Справа № 682/821/22
Провадження № 2/682/381/2022
РІШЕННЯ
03 листопада 2022 року
Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді Маршал І.М.,
секретаря Придачук Г.Л.,
за участі позивача ОСОБА_1 ,
представників позивача адвоката Мазуркевича О.С., Андрієвського О.А.,
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача адвоката Мукомел Л.А.,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позову вказувала, що 14.03.2019 року між сторонами було укладено договір довічного утримання, за умовами якого вона передала у власність відповідачки належну позивачці двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , в якій вона залишається проживати довічно. Відповідачка зобов`язалася довічно повністю утримувати її, а саме: надавати побутові послуги ( вологе прибирання в квартирі не рідше двох разів на тиждень, прання та прасування білизни не рідше двох разів на місяць); забезпечувати продуктами харчування, готування їжі при цьому повинне здійснюватися не рідше двох разів в день; в разі необхідності забезпечувати медичну допомогу вдома лікарями загального профілю, а також лікарями-спеціалістами; купувати лікарські засоби на підставі виданих лікарями рецептів для лікування; придбання медикаментів повинне здійснюватися в міру необхідності. Вартість вищевказаних послуг щомісяця визначається сторонами в розмірі 200 грн. До обов`язків ОСОБА_2 також входило виконання додаткових доручень позивачки, необхідних для забезпечення її належного догляду. Однак відповідачка дотримувалася умов договору перші місяці, а в подальшому перестала приходити до позивачки у квартиру, самоусунулася від виконання своїх обов`язків, тому позивачка змушена була звертатися за доглядом до своєї сусідки. Також вказує на те, що вона й надалі несла витрати на утримання квартири, плату за комунальні послуги, і компенсації від відповідачки за це не отримувала. Тому позивачка просила розірвати договір довічного утримання від 14 березня 2019 року, укладений між сторонами, який був посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я. та зареєстрований в реєстрі за №517, вирішити питання судових витрат.
В судовому засіданні позивачка та її представники підтримали заявлений позов із викладених у ньому підстав.
Відповідач та її представник просили у позові відмовити, оскільки ОСОБА_2 стверджує, що виконувала свої обов`язки згідно договору, однак з червня 2022 року ОСОБА_1 перестала її пускати в квартиру, почала провокувати сварки, із-за підбурювання сусідки ОСОБА_3 та спонукання до розірвання договору довічного утримання. Так, враховуючи індивідуальні потреби позивачки, за її згодою надавалась допомога у веденні домашнього господарства, здійснювалося приготування їжі, доставка продуктів два-три рази на тиждень, в тому числі овочів та фруктів. Позивачці надавалася допомога по самообслуговуванню, прибирання квартири здійснювалося за потреби, так само як і прання її речей. Відповідачкою було проведено ремонт квартири за власні кошти і на протязі трьох років позивачка не мала жодних претензій щодо виконання умов договору, між ними були близькі та довірливі стосунки. Спілкування з позивачкою здійснювалося щоденно, вона постійно цікавилася здоровям позивачки, а також узгоджувала з нею всі питання щодо потреби у харчуванні. Вона постійно консультувалась з лікарем щодо покращення стану здоровя позивачки, за необхідності їй придбавалися необхідні ліки, згідно з рецептами лікарів, возили її в лікарню для надання медичної допомоги та за власні кошти була проплачена вартість операції по заміні очного кристалика. Враховуючи те, що надання позивачці догляду, необхідної допомоги та побутових послуг здійснювалося з огляду на її побажання та індивідуальні потреби, відтак оспорюваний договір на переконання відповідачки, виконувався і виконується належним чином. Оскільки, на погляд сторони відповідача, істотних порушень договору не було з її сторони, вона вважає, що підстав для розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами, не має.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.
Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України, у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.
За правилами статті 751 ЦК України, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.
Тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій.
Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач.
Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема, у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.
Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.
Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (частини перша-третя статті 77 ЦКП України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Судом встановлено, що 14.03.2019 року ОСОБА_1 з однієї сторони та з другої ОСОБА_2 уклали договір довічного утримання та домовилися про таке: ОСОБА_1 передає у власність ОСОБА_2 належну їй двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . ОСОБА_1 залишається проживати у відчужуваній квартирі довічно. А ОСОБА_2 зобов`язується довічно повністю утримувати ОСОБА_1 , а саме :
- надавати побутові послуги ( вологе прибирання в квартирі не рідше двох разів на тиждень; прання та прасування білизни не рідше двох разів на місяць);
- забезпечувати продуктами харчування; готування їжі при цьому повинне здійснюватися не рідше двох разів в день;
- в разі необхідності забезпечувати медичну допомогу вдома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами;
- купувати лікарські засоби на підставі виданих лікарями рецептів для лікування;
- надавати будь-яку іншу допомогу;
- придбання медикаментів повинне здійснюватися в міру необхідності.
Вартість вищевказаних послуг щомісяця визначається сторонами в розмірі 200 гривень.
До обов`язків ОСОБА_2 також входить виконання додаткових доручень ОСОБА_1 , необхідних для забезпечення її належним доглядом.
ОСОБА_2 зобов`язана поховати ОСОБА_4 у випадку її смерті.
Такі умови договору довічного утримання слід вважати істотними для сторін, що слідує із змісту самого договору, оглянутого в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_3 суду показала, що ОСОБА_1 є її сусідкою по поверху, їх квартири розташовані навпроти. Останні 15 років сусідка проживає сама, зі всією домашньою роботою теж справляється самостійно. Кілька років тому, у серпні 2019 року ОСОБА_1 покликала її до себе і розказала, що уклала договір довічного утримання, за яким її будуть доглядати, але вона протягом цього часу там, тобто у квартирі ОСОБА_1 , нікого не бачила. Разом з тим, вона працює щодня з 14 до 19 год, кілька разів на тиждень з 9 до 11 год відвідує спортзал, після чого готується до роботи, та не виключає, що відповідач могла відвідувати позивачку, коли вона не бачила. Сусідку відвідує не часто. Попри це, сусідка ОСОБА_1 кликала її, щоб вона зробила їй уколи, в 2021 році це було двічі курсами. Також за проханням сусідки «натирала» ту маззю. Пригадує, що у лютому 2022 році коли сусідка захворіла на вірусне захворювання Ковід просила її купити ліки, проте вона відмовила бо теж хворіла і не могла піти у аптеку. Відповідачку - ОСОБА_5 , у їхньому будинку вона бачила лише 1 раз у травні 2022 року, а її чоловіка кілька разів зустрічала біля будинку, чи у підїзді будинку, та чула чоловічий голос із квартири сусідки. Зі слів сусідки їй відомо, що чоловік відповідачки ОСОБА_6 привозив їй воду. В лютому 2022 року ОСОБА_1 розказувала їй, що «вони не виконують договір», та «їй не подобається як її доглядають». ОСОБА_1 все робила сама прибирала, ходила в магазин по продукти. При цьому вона також показала, що зі слів ОСОБА_1 їй відомо, що вона робила ОСОБА_7 замовлення, що та має купити їй на базарі, що люди, які її доглядають замінили вікно на кухні. Також, їй відомо, що ще до укладення договору довічного утримання, ОСОБА_8 із ОСОБА_6 возили ОСОБА_1 у Віва клініку на операцію по зору, оперували за кошти, які для сусідки переслали діти та племінник, а також вона мала заощадження. Також їй відомо, що ОСОБА_6 возив ОСОБА_1 на крапельниці у лікарню, коли та хворіла на оперізуючий лишай.
Свідок ОСОБА_9 суду показав, що є сусідом по поверху ОСОБА_1 з народження, тобто він проживає у будинку все життя, донька сусідів була його однокласницею. Він дізнався що ОСОБА_1 уклала договір довічного утримання від своєї дружини ОСОБА_3 ОСОБА_10 , які мали доглядати сусідку він практично не бачив. Чоловіка бачив один раз. Сама ОСОБА_1 розказувала, що ОСОБА_11 поміняли вікно їй у кухні на металопластикове. Однак за покупками на базар сусідка ходить сама, у магазин, або просить сусідів, в тому числі він купував їй батон. Також йому відомо, що ОСОБА_11 клеїли шпалери у квартирі ОСОБА_1 , які купувалися за її гроші. Навесні цього року сусідка жалілася йому, що ОСОБА_11 не надають їй ніякої допомоги.
Свідок ОСОБА_12 суду показала, що вона сусідка по будинку ОСОБА_1 , живе у сусідньому підїзді. Вона бачила лише один раз чоловіка ОСОБА_2 , який на автомобілі піїздив до їхнього будинку. Щоб ОСОБА_2 або її чоловік надавали будь-яку допомогу ОСОБА_1 вона не бачила.
Свідок ОСОБА_13 суду показала, що вона добра знайома із ОСОБА_1 , вони спілкувалися сім`ями, вона і діти позивачки підтримують дружні стосунки. Їй відомо, що оперативне лікування зору ОСОБА_1 проводилося за її заощадження та кошти, які переслали діти, онучка і племінники, мова йшла про суму орієнтовно у 10 000 грн. Вона вважає, що до укладення договору довічного утримання ОСОБА_1 радилася із дітьми, і оскільки вони проживають у Росії та не мали наміру змінювати місце проживання та приїздити її глядіти у старості, вона й прийняла таке рішення. Борщуків вона жодного разу не бачила, щоб вона надавали допомогу ОСОБА_1 , від якої вона ще у 2020 році чула скарги на те, що умови договору довічного утримання не виконуються. ОСОБА_1 весь цей час самостійно готувала собі їжу, обходила себе, прибиралася. Також їй відомо, що Борщуки поставили у квартирі ОСОБА_1 на кухні вікно, поклеїли шпалери, але кошти на це давала позивачка. Про те, що між сторонами є спір вона дізналася від ОСОБА_1 , яка давала їй читати позовну заяву.
Свідок ОСОБА_14 суду показала, що вона працює лікарем офтальмологом, ОСОБА_1 була її пацієнткою, проводилося оперативне втручання у 2019 році, її супроводжували Борщуки, також їй відомо, що після операції також Борщуки возили ОСОБА_1 на консультацію та медичні процедури у м. Львів. Оплату операції проводили у касі Борщуки, але чиї то були кошти їй не відомо. Результат операції був успішний, ОСОБА_1 могла читати без окулярів.
Свідок ОСОБА_15 суду показав, що ОСОБА_2 то його дружина, їх сімя із ОСОБА_1 була знайома тривалий час, оскільки вони працювали на одному підприємстві «Будфарфор», і усі були у раді ветеранів цього підприємства, його дружина до 2019 року була головою ради ветеранів, а ОСОБА_1 була однією із 15 членів ради.
Тривалий період часу ОСОБА_1 зверталася до його дружини ОСОБА_5 з проханням «удочерити її». Вона розказала, що діти її за межами України і ніколи не приїдуть сюди, а вона має квартиру, яку згодна передати їм, якщо вони її доглянуть. За деякий час вона знову прийшла і розказала, що ходила на консультацію до нотаріуса ОСОБА_16 і покликала ще їх. Всі втрьох вони були у нотаріуса, де їм все роз`яснювали, він підписав згоду на укладення цього договору як чоловік ОСОБА_2 . Він для себе це розумів, як те, що він допомагатиме дружині доглядати ОСОБА_1 . Між ними трьома була усна домовленість, що ОСОБА_1 буде їм телефонувати як тільки матиме якусь потребу. До ОСОБА_1 їздив він велосипедом, або автомобілем. Привозив продукти з базару, які вона замовляла, в тому числі молоду телятину, парне молоко, возив воду питну із джерела, ягоди, фрукти, гриби із лісу. Вона казала, що їсти готуватиме сама, лише коли вона хворіла і замовляла бульйон, то він привозив. Інколи ОСОБА_1 їхала із ними на базар чи до лісу по гриби також. А ще він її возив на могилу до чоловіка, провідати і поприбирати. Також він їй ремонтував каналізацію, змішувачі, антену до телевізора. В квартирі вона прибирала сама. Речі на прання спаковувала у пакет і він приїжджав і забирав, дружина вдома прала, а прасувати ОСОБА_1 теж хотіла сама, то він їй привозив випране і просушене. Також прали половики. В квартирі ОСОБА_1 на кухні вони замінили вікно, бо старе було деревяне та гниле, через що утворювалися протяги. Вставляти його допомагали з зятем, який також зробив відкоси на тому вікні. В кімнаті поклеїли шпалери, він побілив стелю, і в коридорі поклеїли шпалери та побілили стелю. Їздив платити комунальні витрати за квартиру, коли ОСОБА_1 телефонувала, що прийшли платіжки. Грошей вони для неї не давали. Також він ходив до сімейного лікаря ОСОБА_1 ОСОБА_17 , щоб дописав лікування, виписував рецепти на ліки, їх дочка ОСОБА_18 , яка працює у поліклініці домовлялася про огляди для ОСОБА_1 у лікарів, про медичні процедури крапельниці, також він ходив по ліки до аптеки. ОСОБА_1 за ліки гроші повертала, лише раз він оплатив ліки на крапельницю сам. До поліклініки для проходження лікарів та отримання лікування ОСОБА_1 завжди возив він автомобілем, супроводжував.
Ще до укладення договору вони допомагали для ОСОБА_1 , так вони возили її на оперування до «Віва клініки» по зору, дружина ОСОБА_5 була із нею увесь день, супроводжувала, допомагала, а він чекав їх у авто, і потім завіз додому. Вже пізніше, у червні 2019 року ОСОБА_5 із ОСОБА_1 їздили потягом у Львів на консультацію та процедури, він їх відвози до вокзалу і зустрічав.
Свідок ОСОБА_19 суду показала, що вона є з 2019 року головою ради ветеранів підприємства «Геберіт-керамік» ( раніше «Будфарфор»), сторони спору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 це пенсіонери їхнього підприємства, знаються між собою тривалий час. Ще з 2019 року їй було відомо, що вони уклали договір. ОСОБА_1 завжди їй розказувала, що Борщуки дуже гарні люди, все допомагають. Також вона чула розмову про те, що у квартирі ОСОБА_1 було замінено вікно ОСОБА_11 . За період з 2019 року й по цей час письмових чи усних звернень до неї як голови ради ветеранів підприємства від ОСОБА_1 щодо невиконання Борщуками зобов`язань за договором довічного утримання не було, і не було звернень про будь-яку допомогу для ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_20 суду показала, що вона є сусідкою по будинку ОСОБА_1 , яка проживає на другому поверсі, вона ж на п`ятому поверсі. Про те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 є договір вона дізналася нещодавно, завжди думала, що між ними гарні дружні відносини. Борщуки провідували ОСОБА_1 , часто бачила ОСОБА_21 , який велосипедом приїздив під їх будинок і віз сумки, потім зустріла він розповідав, що їздив по ліки бо ОСОБА_1 захворіла на Ковід. Також вона неодноразово бачила з вікна, що ОСОБА_1 очікувала біля будинку, по неї приїздив автомобіль білого кольору, такий автомобіль є у ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_22 суду показала, що вона є донькою ОСОБА_11 , вона неодноразово була свідком як ОСОБА_1 мало не через день ходила до її батьків і просила, щоб вони «її удочерили», тобто доглядали. Вони уклали договір, батьки робили все, що треба було, батько возив їжу, питну воду. ОСОБА_1 часто хворіла, а оскільки вона прцює медичною сестрою то вона неодноразово зверталася і до неї за допомогою, а вона в свою чергу щоб допомогти зверталася за консультаціями в інтересах ОСОБА_1 до лікарів, домовлялася позачергово на крапельниці. В квартирі ОСОБА_1 батьки зробили косметичний ремонт переклеїли шпалери, побілили, вставили вікно, відкоси до нього зробив її чоловік, вона теж була при цьому присутня. В цілому її батьки ставилися до ОСОБА_1 як до близької людини.
Заслухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.
Покази свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 в частині того, що відповідач абсолютно не виконувала зобов`язання за договором довічного утримання від 14.03.2019 року, слід оцінювати критично, оскільки показами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 підтверджується, що сімєю ОСОБА_11 періодично здійснювалися для ОСОБА_1 прання, забезпечення продуктами харчування, доступ до медичної допомоги для позивачки.
Разом з тим, за умовами договору саме ОСОБА_2 взяла на себе обов`язки готування їжі не рідше двох разів на день, побутові послуги ( вологе прибирання в квартирі не рідше двох разів на тиждень, прання та прасування білизни не рідше двох разів на місяць). Такі умови договору були погодженні сторонами, отже є істотними. Невиконання саме цих обов`язків, із погодженою сторонами періодичністю, було підтверджено показами самої відповідачки ОСОБА_2 , свідка ОСОБА_15 , з обґрунтуванням того, що позивач сама справлялася з готуванням їжі і прибиранням і не бажала, щоб хтось інший це виконував.
З огляду на встановлене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_2 , попри часткове делегування виконання своїх обов`язків чоловіку ОСОБА_15 за договором довічного утримання від 14.03.2019 укладеного між сторонами, допустила неналежне виконання своїх обов`язків за цим договором, незалежно від її вини у цьому, будучи ймовірно впевненою в дійсності усних домовленостей із ОСОБА_1 , попри те, що жодної юридичної сили такі домовленості не мали. А отже, укладений між сторонами договір довічного утримання від 14.03.2019 року належить розірвати, через неналежне виконання набувачем своїх обов`язків, які були визначені сторонами як істотні умови для цього договору. Істотне порушення договору для позивача це різниця між тим, на що вона має право розраховувати за договором, і тим, що вона в дійсності змогла отримати, що зважаючи на її вік, стан здоров`я та потребу у догляді і опіці, є правомірним очікуванням.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-
ВИРІШИВ:
Позов задоволити.
Розірвати договір довічного утримання від 14 березня 2019 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був посвідчений приватним нотаріусом Славутського міського нотаріального округу Хмельницької області Шкапій В.Я.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судових витрат.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Маршал І. М.