Справа № 727/7020/22
Провадження № 2-др/727/60/22
12 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м.Чернівці в складі: головуючого-судді: Одовічен Я.В., розглянувши у порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін заяву представника позивача ПП «Порядок в домі» адвоката Дубіцького А.В. про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом Приватного підприємства «Порядок в домі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлові послуги, -
У провадженні Шевченківського районного суду м.Чернівці перебувала цивільна справа за позовом Приватного підприємства «Порядок в домі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлові послуги.
02 грудня 2022 року представник позивача адвокат Дубіцький А.В. звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із заявою про ухвалення додаткового рішення по справі, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4000 гривень.
У заяві посилався на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.11.2022 року позовні вимоги ПП «Порядок в домі» були задоволені.
12.12.2022 року від представника відповідача адвоката Фортуна Г.Г. надійшла заява, в якій просить відмовити у задоволення заяви з підстав необґрунтованості.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши заяви учасників судового розгляду, матеріали справи, суд приходить до наступного:
Як встановлено судом, рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 25.11.2022 року позовні вимоги Приватного підприємства «Порядок в домі» було задоволено.
У позовній заяві міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, згідно якого, суми витрат на правничу допомогу складатимуть 5000 грн., зазначено, що докази понесення відповідних витрат будуть надані у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.
Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц вказала, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
Цивільна справа №727/7020/22 розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішення у вказаній справі ухвалене судом 25 листопада 2022 року. Позивач подав клопотання про відшкодування судових витрат та докази, які підтверджують понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу 02 грудня 2022 року. В клопотанні просив поновити пропущений строк у зв`язку із тим, що копію судового рішення отримав 28.11.2022 року.
У відповідності до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать і консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
За правилами п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
З положень ст. 26, ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» слідує, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги, який укладається в письмовій формі та до якого застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги може вчинятися усно у випадку надання усних і письмових консультацій.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Частиною 3 ст. 141 ЦПК України передбачено, шо при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторонни або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторонни під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Також, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».
Зазначені правові висновки також викладені у Додатковій Постанові Великої Палати Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
За умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені (Верховний Суд, справа № 922/445/19, постанова від 03 жовтня 2019 року).
При цьому, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Судом було встановлено, що 28.01.2022 року між адвокатом Дубіцьким А.В. та ПП «Порядок в домі» в особі директора Чернецького Б.А. було укладено Договір про надання правової допомоги.
На підтвердження витрат відповідача на професійну правничу допомогу суду було надано: розрахунок розміру витрат за надання правової допомоги (професійної правничої допомоги), акт прийому-передачі наданих послуг (професійної правничої допомоги) від 30.11.2022 року.
Пунктами 8, 9, 11 розділу ІІІ договору про надання правової допомоги (професійної правничої допомоги) від 28.01.2022 року сторони погодили, що факт наданих послуг, їх обсяг, кількість затраченого адвокатом часу та вартість підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг, що є додатком 2 до цього договору. Підставою для сплати гонорару є даний договір, розрахунок розміру витрат на професійну правничу допомогу та акт прийому-передачі наданих послуг. Клієнт сплачує адвокату гонорар у сумі, що визначена в акті прийому-передачі наданих послуг з урахуванням розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу, протягом трьох календарних днів після підписання акту.
Відповідно акту прийому-передачі адвокатом Дубіцьким А.В. в період з 28.01.2022 року по 30.11.2022 року надавалась ПП «Порядок в домі» професійна правнича допомога, що полягала в наступному: складання позовної заяви із додатками про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 за надані клієнтом житлові послуги та подання позовної заяви до суду 05 год. 3000 грн.; формування відповіді на відзив ОСОБА_1 03 год. 2000 грн., загальна вартість наданих послуг складає 5000 гривень.
Відповідно до п.2 акту загальна вартість послуг наданих адвокатом клієнту в період з 28.01.2022 року по 30.11.2022 року становить 5000 грн. Враховуючи пропорційність вартості послуг та ціни позову, сторони домовились, що вартість послуг адвоката в даній цивільній справі становить 4000 грн., які клієнт зобов`язується оплатити адвокату протягом трьох банківських днів з моменту підписання даного акту.
На підтвердження оплати позивачем витрат на правову допомогу, адвокатом було надано квитанцію від 30.11.2022 року, відповідно до якої ПП «Порядок в домі» оплатив ОСОБА_2 за послуги згідно договору від 28.01.2022 року, акт від 30.11.2022 року в сумі 4000 гривень.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 зазначено, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц).
У поданій до суду заяві на клопотання про ухвалення додаткового рішення представник відповідача вказував на те, що розмір заявлених витрат на правничу допомогу є необґрунтованим.
Згідно вимог ч.5 ст.137 ЦПК України у разі дотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Даючи оцінку зазначеним вище аргументам, наведеним у запереченнях, суд враховує їх з огляду на складність справи, ціну справи та її значення для сторін, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, та приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 гривень є дещо завищеними та підлягають зменшенню до 3000 гривень.
Керуючись ст.ст. 133, 137,141, 144, 259, 260, 270, 353 ЦПК України, суд, -
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Одовічен Я.В.