БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/8151/21
провадження № 2/361/1332/22
РІШЕННЯ

Іменем України

23 лютого 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.
за участю секретаряРуминіна О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У вересні 2021 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ОСОБА_1 . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, тому рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області шлюб між сторонами розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Окрім присуджених судом аліментів, додаткових коштів відповідач не надає, тому всі витрати на утримання сина позивач несе самостійно. Крім того, зазначає, що з моменту ухвалення рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина, потреби останнього значно зросли. Георгій має розлад експресивного мовлення у вигляді загального недорозвинення мовлення третього ступеня та потребує лікування у Київській міській психоневрологічній лікарні. Відповідач допомоги на лікування не надає. Тому, з огляду на вищевикладене, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача на користь позивача додаткові витрати на утримання дитини у розмірі 6 198, 48 грн. одноразово, з яких 4 459, 5 грн. це Ѕ частини витрат на реабілітацію, 420, 00 грн. Ѕ частини витрат на проїзд і 1 318, 98 грн. компенсацій відпустки без збереження заробітної плати, яку позивач вимушена була брати на роботі для того, щоб возити дитину на лікування.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті (а.с. 62).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказував на те, що має проблеми зі здоров`ям та потребує лікування, на підтвердження чого надав виписку із медичної карти хворого.

Обставини справи, що встановлені судом

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року шлюб між ними розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Із свідоцтва про народження виданого 09 липня 2015 року Виконавчим комітетом Бобрицької сільської ради Броварського району Київській області, вбачається, що у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Батьком у свідоцтві про його народження записаний ОСОБА_2 , матір`ю ОСОБА_1 (а.с. 34).

Із матеріалів справи видно, що на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2021 року видано виконавчий лист та пред`явлено до виконання.

Відповідно до довідки Київської міської психоневрологічної лікарні № 2 ОСОБА_3 має діагноз: розлад експресивного мовлення у вигляді загального недорозвинення мовлення третього ступеня, дизартрія легкого ступеня важкості, F80.1. Призначено лікування та реабілітаційні заходи у вигляді режиму денного стаціонару, Д`Арсанваль на к/зону, кисневий коктейль, заняття з логопедом, Мотессорі-терапія, сенсорна інтеграція, заняття з педагогом, масаж, когнум (свій), магне В 6 (свій), кіндінорм «Н» (свій).

Згідно квитанцій на рахунок одержувача КНП «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» за лікування ОСОБА_4 оплачено кошти у сумах: 4 605,00 грн., 1 535, 00 грн., 305,00 грн., 930,00 грн., 316,00 грн., 1 228,00 грн.

Відповідно до копії розрахункового листа за серпень 2021 року ОСОБА_1 , видно, що остання отримала заробітну плату у розмірі 14 041, 17 грн.

Із довідок Індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_2 видно, що за звітний 2011 рік ОСОБА_2 отримав 6 592, 70 грн., за 2012 рік 11 031, 00 грн., за 2013 рік 13 835, 00 грн., 2016 рік 17 560, 80 грн., 2017 рік 19 005, 22 грн., 2018 рік 45 865, 10 грн., 2019 рік 31 261, 17 грн., 2020 рік 92 328, 33 грн., 2021 рік 126 514, 37 грн.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_2 , видно, що останній має діагноз: ерозії ДПК а/ф Хр. гастродуоденіт в ст. загострення. Хр. Панкреатит н/ремісія. Виражений антено-іпохондричний синдром.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналізуючи дану норму, суд при розгляді справи виходить з того, що до додаткових витрат закон відносить витрати, не пов`язані з повсякденним звичайними витратами на проживання, харчування, одяг, та інше, що пов`язане із забезпеченням життєвих потреб, на які стягуються аліменти на утримання дитини. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини (аліменти). У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 р. у справі №6-1489цс17.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що нею понесені додаткові витрати в сумі 8 919, 00 грн., 840, 00 грн. витрати на проїзд і 1 318, 98 грн. компенсацій відпустки без збереження заробітної плати, яку позивач вимушена була брати на роботі для того, щоб возити дитину на лікування.

Так, судом береться до уваги та враховується стан здоров`я та матеріальне становище відповідача.

Тому, враховуючи рівність батьків у матеріальному утриманні дитини, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню частина від зазначених витрат у розмірі 4 459 грн. 50 коп.

Підстав для стягнення додаткових витрат у вигляді компенсації відпустки без збереження заробітної плати суд не вбачає, так як вказані витрати не передбачені ст. 185 СК України, тому не підлягають відшкодуванню із відповідача.

Таким чином, враховуючи, що обидва батьки є працездатними і не мають таких обставин, які б вказували на неплатоспроможність кожного з них чи які б давали підстави для зменшення участі одного з батьків у порівнянні з участю іншого, а також беручи до уваги те, що саме на позивача покладається обов`язок довести позовні вимоги та всі обставини, на які вона посилається, а також розмір витрат, виходячи з наданих доказів, суд бере до уваги для відшкодування відповідачем наведені вище додаткові витрати, визнані судом як такі, що складаються з частини додаткових витрат на дитину у розмірі 4 459 грн. 50 коп.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 180, 185, 192 СК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 280-284, 273, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4 459 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят дев`ять ) гривень 50 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання, АДРЕСА_2 .

Суддя Н.М. Петришин