Справа № 449/1580/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2022 р. м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області в складі:

судді: Гуняк О.Я.

за участю:

секретаря судових засідань: Байдали Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Перемишляни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державного нотаріуса Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. про скасування свідоцтва про право на спадщину та вилучення відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просив:

- визнати свідоцтво про право на спадщину від 18.10.2021року, видане на ім`я ОСОБА_2 недійсним;

- скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на 1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1 , зареєстровану на ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову покликається на те, що він уклав договір купівлі-продажу 1/2 частики будинку з ОСОБА_3 , за яким відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 18.08.2011 року став власником 1/2 житлового будинку з частиною господарських споруд в АДРЕСА_1 . 09 вересня 2016 року він уклав договір купівлі-продажу другої 1/2 частки будинку з ОСОБА_3 , тобто на 1/2 житлового будинку з частиною господарських спору в АДРЕСА_1 . Звертає увагу суду, що після вчинення правочину в 2016 році, приватним нотаріусом Юзвою В.Я. було видано інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за якою, наявні відомості про те, що він набув права власності на згаданий будинок за договорами купівлі продажу в 2011 та 2016 роках, відомості про право власності за ним внесені до реєстру прав власності на нерухоме майно - 09.09.2016 року та 18.08.2011р. Зазначив, що з 2011року зареєстрований та проживає в

АДРЕСА_1 . Покликається на те, що нотаріус Сус У.Й. оформила спадщину відповідачу на спадкове майно після смерті її батька ОСОБА_3 на половину житлового будинку в АДРЕСА_1 , не враховуючи той факт, що власником тієї половини будинку являється він, з 2011 році відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 14.07.2011 року, який за збігом обставин укладено тим же нотаріусом Сус У.Й. Вважає, що на даний час ОСОБА_2 незаконним способом стала власником 1/2 житлового будинку з частиною господарських споруд в АДРЕСА_1 , тобто позбавила його, як власника житла, права користування та розпорядження будинком, який він придбав у законний спосіб, шляхом укладення договорів купівлі-продажу.

В судовому засіданні позивач та його представник не з`явились, Однак, подали заяву згідно якої позов підтримують в повному обсязі. Просять розглядати дану цивільну справу за його відсутності (а.с.65).

Відповідач в судовове засідання не з`явилась. Однак, подала заяву згідно якої позов визнає та просить дану цивільну справу розглядати за її відсутності (а.с.64).

Третя особа державного нотаріуса Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. в судове засідання не з`явилася, однак подала заяву, згідно якої жодних заперечень проти позову немає та просить дану цивільну справу розглядати за її відсутності.

Тому суд, відповідно до ст.223 ЦКК України вважає за можливе розглядати дану цивільну справу за відсутності сторін.

Дослідивши обставини справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, вирішую спір в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною першою статті 1221 ЦК України визначено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З аналізу цих норм права можна дійти висновку, що прийняття спадщини є особистісним правом особи, яке вона реалізує шляхом вчинення одностороннього правочину у вигляді звернення з відповідною заявою, який здійснюється за певних умов і тягне за собою певні юридичні наслідки.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

14.07.2011 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/2 частки будинку в АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав №31016258 від 18.08.2011року, ОСОБА_1 є власником 1/2 частки будинку в АДРЕСА_1 (а.с.9)

09.09.2016 року укладено договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 1/2 частки будинку в АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 набув права власності на будинок в АДРЕСА_1 за договорами купівлі продажу в 2011 та 2016 роках, відомості про право власності за ним внесені до реєстру прав власності на нерухоме майно 09.09.2016 року та 18.08.2011р. (а.с.14-16).

Згідно спадкової справи №28/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , 18.10.2021року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори видано свідоцтво на 1/2 частки житлового будинку з відповідними господарськими спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за №1310 (а.с.52)

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною першою ст.16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням зазначених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Позивач має довести, а суд встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог чи відмову в їх задоволенні.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ч.1 ст. 321 ЦК України - лише власнику гарантується непорушність права власності. А таке право виникає у особи на нерухоме майно з моменту державної реєстрації права власності.

З урахуванням того, що ОСОБА_2 не мала права на спадкування

1/2 житлового будинку в АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_3 , оскільки таке ще за життя, за його волею вибуло з власності спадкодавця, згідно договору купівлі-продажу від 19.09.2016року, що відповідно впливає на скасування реєстрації права власності на спірне майно за відповідачем у справі.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини 3 статті 26 Закону України N 1952 відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Зазначена позиція стверджується у постановах Верховного Суду, наприклад, від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 640/12313/19-ц, від 07 квітня 2021 року у справі № 465/7960/18-ц, яким вже висловлено позицію щодо правильного застосування абзацу 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

На підставі вищенаведеного позов слід задовольнити частково та визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18 жовтня 2021 року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й , зареєстроване в реєстрі за № 1310

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76,77, 141, 259, 263, 264, 265, 268,272,273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане 18 жовтня 2021 року державним нотаріусом Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й. і зареєстроване в реєстрі за №1310 (спадкова справа №28/2021).

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Скасувати арешт на 1/2 частину житлового будинку з частиною господарських споруд в АДРЕСА_1 , накладенний ухвалою Перемишлянського районного суду Львівської області від 22.11.2021року

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , с. Бачів, Львівського району Львівської області.

Третя особа державний нотаріус Перемишлянської державної нотаріальної контори Сус У.Й., Львівська область, Львівський район,м. Перемишляни, вул.. Привокзальна,3

Суддя О. Я. Гуняк