ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 542/1697/21 Номер провадження 22-ц/814/1035/22Головуючий у 1-й інстанції Афанасьєва Ю.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.,

розглянула в порядку загального позовного провадження, в судовому засіданні у м. Полтаві апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області в складі судді Афанасьєвої Ю.О. від 01 лютого 2022 року, дата виготовлення повного тексту рішення 01 лютого 2022 року по справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитором спадкодавця,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2021 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 як спадкоємця померлої ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №б/н від 06.06.2008 в сумі 53652,17 грн. та судові витрати по справі.

Позов обґрунтований тим, що відповідач є спадкоємцем померлої ОСОБА_2 , яка за життя уклала з банком в червні 2008 року кредитний договір. В зв`язку з неналежним виконанням договору утворилась заборгованість, яку банк і просив стягнути з ОСОБА_1 , в порядку статті 1268 ЦПК України, як спадкоємця боржника, який прийняв спадщину, оскільки проживав разом із спадкодавцем на час його смерті.

Заочним рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Відмова обумовлена відсутністю належних та допустимих доказів щодо наявності спадкового майна після померлої ОСОБА_2 , отримання цього майна спадкоємцями та його вартість, в разі його наявності.

Не погодившись з вказаним рішенням ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Зокрема вказує, що зібраними по справі доказами доводиться факт прийняття відповідачем спадщини, оскільки останній був зареєстрований на час смерті з спадкодавцем за однією адресою.

Крім того, вважає помилковим висновок суду про те, що позивачем не надано доказів про саме спадкове майно, зокрема про його вартість, оскільки обов`язок по доведенню таких обставин повинен покладатись на відповідача як на спадкоємця.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, 06.06.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого банк надав кредит у розмірі 1000 грн., з базовою відсотковою ставкою 3% в місяць.

З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть вбачається, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

24.07.2020 банк звернувся до Новосанжарської державної нотаріальної контори з претензією кредитора в порядку статті 1281 ЦК України з проханням включити кредиторські вимоги банку в спадкову масу та повідомити спадкоємців про наявність заборгованості перед банком в сумі 53652,17 грн.

Відповідно до відповіді від 16.09.2020 року Новосанжарська державна нотаріальна контора повідомила, що на підставі претензії кредитора, після смерті ОСОБА_2 заведено спадкову справу №183/2020 від 12.09.2020. Заяви від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили.

Також банком було направлено ОСОБА_1 лист претензію з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, укладеним за життя ОСОБА_2 , оскільки на думку банку саме ОСОБА_3 є спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, а отже прийняв її.

В обґрунтування заявлених вимог позивачем приєднано до позовної заяви розрахунки заборгованості за кредитним договором станом на час звернення до суду (позичальник померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ), яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4453,64 грн., заборгованості за простроченим тілом кредиту - 4453,64 грн., заборгованості за простроченими відсотками 10391,22 грн. та заборгованості з пені 38807,31 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, місцевий суд дійшов висновку щодо відсутності доказів на підтвердження заявлених банком вимог до спадкоємця померлого боржника. Так, суд вказав про відсутність доказів щодо існування будь-якого спадкового майна після смерті ОСОБА_2 , його вартості, наявних спадкоємців, які прийняли спадкове майно та мають право отримати його в натурі.

Відсутність вказаних доказів унеможливлює задоволення заявлених вимог.

Окрім того, суд дійшов висновку щодо необґрунтованості вимог банку в частині нарахування в кредитну заборгованість пені в сумі 38807,31 грн., оскільки банком не надано доказів того, що позичальник ОСОБА_2 при укладанні договору у формі заяви-анкети погодилась та була ознайомлена з діючими на час його укладання Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Погоджуючись з висновком суду щодо відсутності достатніх правових підстав для задоволення позову, колегія суддів вважає помилковим висновок суду щодо необґрунтованості вимог позивача в частині стягнення 38807,31 грн. пені, нарахованої кредитором згідно з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Так, за своїм характером спірні правовідносини регулюються нормами спадкового права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина 1 статті 1268 ЦК України).

Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина 1 статті 1269 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України (у редакції, що діяла на час існування спірних правовідносин) кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (стаття 1282 Цивільного кодексу України).

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. (стаття 1282 Цивільного кодексу України).

Звертаючись до суду з позовом банк вказував, що відповідач ОСОБА_1 є спадкоємцем позичальника ОСОБА_2 у відповідності до норм ст. 1282 ЦК України, оскільки проживала разом з нею на час відкриття спадщини, що підтверджується ксерокопіями паспортів.

Між тим, з наданих позивачем ксерокопій паспортів як відповідача ОСОБА_1 , так і позичальника ОСОБА_2 вбачається, що останні були зареєстровані в с. Старі Санжари, Новосанжарського району з 27.10.2004 ( ні вулиці, ні будинку не зазначено) .

На запит суду виконкомом Новосанжарської селищної ради за підписом старости ОСОБА_4 від 18.11.2021 надано відповідь, що ОСОБА_1 була зареєстрована, але не проживала за адресою АДРЕСА_1 . Дата реєстрації з 30.07.2017.

Одночасно, в матеріалах справи мається інша довідка виконкому Новосанжарської селищної ради від 02.12.2021 також за підписами старости ОСОБА_4 та виконавця-діловода ОСОБА_5 , якою повідомляється, що на момент смерті ОСОБА_2 за адресою її реєстрації с. Старі Санжари була також зареєстрована дочка ОСОБА_1 .

Таким чином вказані довідки містять суперечливу інформацію про дату реєстрації відповідача ОСОБА_1 за місцем проживання спадкодавця і не можуть розцінюватись як беззаперечний доказ прийняття останньою спадщини в розумінні ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Разом з цим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 як спадкодавця боржника кредитної заборгованості в порядку, визначеному положеннями ст. 1282 ЦК України.

Зокрема, суд вірно вказав про недоведеність кредитором самого факту існування будь-якого спадкового майна, за рахунок якого в межах його вартості можливо задовольнити претензії, оскільки обов`язок спадкоємців по задоволенню вимог кредитора обмежений вартістю майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців та має відповідати його частці у спадщині.

За наведених обставин, колегія судів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог банку як кредитора за кредитним договором б/н від 06.06.2008, пред`явлених в порядку ст. 1282 ЦК України до доньки померлої ОСОБА_1 .

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновком суду щодо необґрунтованості вимог банку в частині стягнення пені в сумі 38807,31 грн. як складової заборгованості по кредитному договору.

В даному випадку, має місце спір в сфері спадкових правовідносин між кредитором спадкодавця та його спадкоємцем, який урегульований положеннями Книги Шостої ЦК України.

Між тим, за межами предмета спору в спадкових правовідносинах та за відсутності заперечень самого відповідача щодо правильності нарахування розміру кредитної заборгованості, суд першої інстанції безпідставно вдався до аналізу правильності нарахування банком пені та включення її до загальної заборгованості, що порушує принцип диспозитивної і виходить за межі даного спору.

За вказаних обставин, зазначений в мотивувальній частині судового рішення висновок суду про необґрунтованість нарахованої банком пені в розмірі 38807,31 грн. та включення її до загального розміру кредитної заборгованості - підлягає виключенню з тексту судового рішення, а відповідно саме рішення суду підлягає зміні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду щодо відсутності підстав для стягнення з відповідача як з спадкоємця заборгованості за кредитним договором - не спростовують.

Так, посилання апелянта на спільне проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час його смерті за адресою с. Старі Санжари, що доводиться копіями їх паспортів - не є безумовним доказом, який доводить факт прийняття відповідачем спадщини згідно до ст.1268 ЦК України з огляду на суперечливу інформацію в довідках виконкому селищної ради та відсутність в самих паспортах конкретного місця реєстрації - вулиці та номеру будинку, а мається лише назва населеного пункту.

Крім того, відхиляється колегією суддів твердження апелянта про помилковість висновку суду щодо неможливості стягнення з спадкоємця боржника ОСОБА_1 кредитної заборгованості внаслідок ненадання позивачем даних про наявність спадкового майна, його вартості, кількості спадкоємців та відповідно частки кожного з них в такому спадковому майні, оскільки доведення таких обставин є необхідним в розумінні диспозиції ст. 1282 ЦК України.

За наведених обставин, судове рішення необхідно змінити шляхом виключення з його мотивувальної частини вказівки про необґрунтованість нарахованої банком пені та внесення її до загального розміру кредитної заборгованості, в іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.п. 3, 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" задовольнити частково.

Заочне рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 01 лютого 2022 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини заочного рішення висновок суду щодо необґрунтованості нарахування банком пені в розмірі 38807,31 грн. та включення її до кредитної заборгованості .

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 квітня 2022 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.