Справа № 450/4654/21 Провадження № 2/450/511/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" травня 2022 р. Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Оленич О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити у цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», як правонаступника Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про (предмет спору) стягнення заборгованості, -

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): позивач звернувся до суду з позовною заявою та просить стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за Кредитним договором №CL-250011 від 23.12.2019 року у розмірі згідно розрахунку заборгованості 179920,12 грн., що складається із заборгованості за тілом кредиту 99459,72 грн., заборгованості за відсотками 80460,40 грн.; суму сплаченого судового збору 2698,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10% від ціни позову 17992,012 грн.

Заявлені позовні вимоги мотивовані тим, що 23.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №CL-250011. Відповідно до умов договору банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у розмірі 100000,00 грн. до 20.12.2024 року на поточні потреби позичальника, який сплачує банку відсотки за процентною ставкою 55% річних.

Відповідно до п. 4.2 Кредитного договору проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою, визначеною п. 4.1 Кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього кредитного договору.

Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та строки, передбачені Договором та додатками до нього.

Позивач звертає увагу, що 23.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву № СL-250011 фізичної особи на отримання кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В Анкеті-заяві № СL-250011 зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого із подружжя. Вказує, що доказом того, що ОСОБА_1 є чоловіком ОСОБА_2 є актовий запис у паспорті ОСОБА_1 .

В позовній заяві позивач вказує, що при вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають із правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Відтак, в обґрунтування своїх доводів, посилаючись на положення ст. ст. 61, 65 СК України, зазначає, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тому, позивач вбачає наявність можливості залучити до даного спору солідарним відповідачем іншого з подружжя дружину ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

Зазначає, що на виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання за договором виконав. Натомість, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №CL-250011 від 23.12.2019 року станом на 02.09.2021 року становить 179920,12 грн. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач змушений звернутися за захистом своїх майнових прав з даним позовом до суду. Просить позов задоволити, стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за договором та вирішити питання розподілу судових витрат.

Враховуючи, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором згідно Договору факторингу з відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №2 від 21.12.2021 року, укладеного між ТОВ «Росвен Інвест Україна» та АТ «КРЕДОБАНК», ухвалою суду від 08.02.2022 року суд задоволив заяву ТОВ «Росвен Інвест Україна» та залучив його до участі у справі як правонаступника позивача АТ «Кредобанк».

В судове засідання позивач явки уповноваженого представника не забезпечив. В заяві про залучення правонаступника просив розглянути цивільну справу у відсутності представника, позовні вимоги підтримав, просив задоволити.

Позиція відповідачів:

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Повідомлявся про судовий розгляд, ухвалу про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви отримав наручно, що підтверджується розпискою про вручення.

У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин.

Відповідач ОСОБА_2 у визначений судом строк подала відзив на позовну заяву, позовні вимоги про солідарне стягнення боргу заперечує. Вважає, що нести відповідальність повинен позичальник коштів для особистих потреб ОСОБА_1 . Зазначає, що про укладення ОСОБА_1 кредитного договору вона дізналася лише після звернення позивача з даним позовом. Оскільки подружжя з 2019 року разом не проживало, а договір ОСОБА_1 уклав на час їхнього перебування у шлюбі, позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.06.2021 року шлюб між сторонами розірваний. Суд встановив обставини у справі, зокрема, про те, що шлюбні відносини припинилися та що з 2019 року сторони разом не проживають та не ведуть спільного господарства, втрачені фізичні та духовні зв`язки. Зазначає, що колишній чоловік ОСОБА_1 пояснив їй, що кредитні кошти брав на особисті потреби, про що написав відповідну заяву, адресовану суду. Як зазначає ОСОБА_2 у відзиві, у кредитному договорі не зазначено, на які цілі її колишній чоловік 23.12.2019 року отримував у банку позику, але таку він отримав коли шлюб ще був зареєстрований, але фактично подружжя разом не проживало, сім`ї вже не було, та не було спільних інтересів, що встановлено судовим рішенням. Відтак кредитний договір ОСОБА_1 укладений не в інтересах їхньої сім`ї, кошти, отримані за договором використані ОСОБА_1 не в інтересах сім`ї, а для отримання особистої вигоди. За таких обставин просить в задоволенні позову відмовити.

В судове засідання відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та її захисник Соха О.Г. не з`явилися. Належним чином повідомлялися про розгляд справи шляхом скерування поштових повідомлень, які ними отримані не були та повернулися на адресу суду. В довідках про причини повернення значиться «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі: 04.11.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 04.11.2021 року запит щодо доступу до персональних даних; 22.11.2021 року запит на отримання публічної інформації відповідача ОСОБА_2 ; 09.12.2021 року заява представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Сохи О.Г.; 17.12.2021 року відповідь на запит; 17.12.2021 року відповідь на запит; 21.12.2021 року ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття спрощеного провадження у справі; 25.01.2022 року відзив ОСОБА_2 на позовну заяву; 08.02.2022 року заява ТОВ «Росвен Інвест Україна» про залучення правонаступника; 08.02.2022 року ухвала суду про залучення правонаступника; 14.02.2022 року скерування ухвали позивачу; 23.03.2022 року розпорядження керівника апарату щодо повторного автоматизованого розподілу справ.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

23.12.2019 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №CL-250011, згідно з умовами якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором.

Так, зі змісту Кредитного договору №CL-250011 від 23.12.2019 року вбачається, що АТ «Кредобанк» надало позичальнику кредит в сумі 100000,00 грн. терміном на 60 місяців, строк повернення якого становить до 20 грудня 2024 року. Процентна ставка по кредиту 55% річних, щомісячний платіж становить 4978,00 грн. згідно графіку платежів за кредитним договором, мета отримання кредиту на поточні потреби позичальника. Позичальником кредитні кошти фактично отримано, що підтверджується Меморіальним ордером №73678308 від 23.12.2019 року на суму 100000,00 грн. та виписками руху коштів по рахунках.

Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» за вищевказаною ставкою, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору.

З метою отримання кредиту, відповідач ОСОБА_1 підписав 23.12.2019 року Анкету-заяву №CL-250011, в якій зазначено відомості про подружжя (дружину) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вказано, що позичальник проживає з подружжям та дітьми. Той факт, що ОСОБА_2 є дружиною відповідача ОСОБА_1 позивач підтверджує актовим записом у паспорті ОСОБА_1 .

При цьому, в Анкеті-заяві від 23.12.2019 року зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого з подружжя.

Відповідно до п. 4.3 Договору за надання послуг позичальник сплачує банку комісії в порядку, строки та розмірі, передбачені п. 2.10 Договору.

Пунктом 4.5 Договору визначено реальну річну процентну ставку 71,19 % річних.

Пунктом 6.1. Кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені Кредитним договором та додатками до нього.

Згідно п.6.3 Кредитного договору, позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум (ануїтетного платежу), розмір якого визначається п.6.2 Кредитного договору).

Відповідно до абз. 3 п. 6.3. Кредитного договору, позичальник доручає, а банк за дорученням позичальника щомісячно в кінцеву дату погашення щомісячного платежу, передбачену Графіком платежів, здійснює договірне списання грошових коштів з поточного рахунку в сумі щомісячного платежу. Щомісячний платіж вважається утриманим банком після його договірного списання банком з поточного рахунку. Грошові кошти, які на кінцеву дату погашення щомісячного платежу, відповідно до Графіку платежів, знаходяться на поточному рахунку та перевищують суму щомісячного платежу, можуть бути сплачені позичальником, як часткова або повна дострокова сплата заборгованості за кредитним договором, в порядку, передбаченому п.6.7 Кредитного договору.

Черговість погашення заборгованості здійснюється за умов, передбачених п.6.6 кредитного договору.

Відповідно до п. 6.9 Кредитного договору, банк у випадках, передбачених п. 3.3 Кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Відповідно до п.7.1 Кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором, позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі, розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі п.7.1 Кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю.

Згідно з п. 10.4 Договору шляхом підписання Кредитного договору, позичальник підтверджує, що він до видачі кредиту ознайомився з діючими Тарифами банку та Правилами надання комплексних банківських послуг фізичним особам у АТ «Кредобанк»; ознайомився із реальною річною процентною ставкою та орієнтовною загальною вартістю кредиту, а також іншою інформацією про споживчий кредит.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 був ознайомлений, прийняв усі умови Кредитного договору та зобов`язався їх виконувати.

Однак, ОСОБА_1 умови кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим станом на 02.09.2021 року розмір заборгованості відповідача ОСОБА_1 перед Банком становить 179920,12 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 99459,72 грн., заборгованість за відсотками 80460,40 грн., що стверджується розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-250011 від 23.12.2019 року та призвело до порушення прав позивача.

Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за Кредитним договором №CL-250011 від 23.12.2019 року відповідачем ОСОБА_1 суду не представлено. На час розгляду справи в суді відповідач кредитної заборгованості не погасив.

21.07.2021 на адресу відповідача ОСОБА_1 , а 26.07.2021 року на адресу відповідача ОСОБА_1 АТ «Кредобанк» направлено досудові вимоги №30562/2021 щодо дострокового погашення заборгованості, які відповідачами не отримані та повернулися на адресу позивача.

Ухвалою суду від 08.02.2022 року суд задоволив заяву ТОВ «Росвен Інвест Україна» та залучив його до участі у справі як правонаступника позивача АТ «Кредобанк», оскільки до ТОВ «Росвен Інвест Україна» згідно Договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами №2 від 21.12.2022 року, перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором №CL-250011 від 23.12.2019 року.

Так, у Витягу з Реєстру передачі прав вимоги, який є Додатком до вказаного вище Договору факторингу, наявна інформація, щодо відступлення права вимоги щодо кредитного договору №CL-250011 від 23.12.2019 року, за яким позичальником (боржником) є ОСОБА_1 .

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На час розгляду справи кредитний договір № CL-250011 від 23.12.2019 року. недійсним, розірваним чи припиненим не визнаний.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що станом на 02.09.2021 року загальна заборгованість ОСОБА_1 за Кредитним договором № CL-250011 від 23.12.2019 року становить 179920,12 грн. Правом спростувати доводи позовної заяви та надати докази в обґрунтування своєї позиції відповідач ОСОБА_1 не скористався.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України). За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї. Тобто, подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном (п.п.50-52,61,65 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №14-712цс19 від 30.06.2020 року та підтверджений Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 09 вересня 2020 року у справі № 14-127цс20).

Крім того, необхідно вказати, що належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 цього Кодексу, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина друга статті 65 СК України).

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, виклавши її у постанові від 07.10.2020 року у справі №205/5882/18 (провадження № 61-436св20).

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч.1, 2 ЦК України).

Проте, в ході розгляду даної справи, судом встановлено відсутність у матеріалах справи підтвердження наявності письмової згоди відповідача ОСОБА_2 на отримання кредиту її чоловіком (відповідачем) саме в інтересах сім`ї. Анкету-заяву підписано відповідачем ОСОБА_1 одноосібно, при цьому зазначено що «шляхом підписання цієї Анкети заяви позичальник підтверджує своїм підписом, що суму отриманого ним кредиту просить вважати дрібним побутовим правочином та є таким, що не потребує згоди другого з подружжя». Також, в Анкеті заяві №CL-250011, в якій зазначено відомості про подружжя (дружину) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також вказано, що позичальник проживає з подружжям та дітьми. Той факт, що ОСОБА_2 є дружиною відповідача ОСОБА_1 підтверджується актовим записом його паспорта.

Разом з тим, саме собі посилання в Анкеті-заяві, що він перебуває у шлюбі із ОСОБА_2 , а також наявність відповідної печатки у належному йому паспорті громадянина України, не свідчить про те, що кредит взято в інтересах сім`ї, а не на особисті цілі.

Відповідач ОСОБА_2 отримання ОСОБА_1 кредитних коштів в інтересах сім`ї заперечує. Зазначає, що з 2019 року вони з ОСОБА_1 спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, будь які зв`язки між ними відсутні. Даний факт встановлений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.06.2021 року у справі №450/522/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Окрім того, факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів на власні поточні потреби підтверджується також заявою ОСОБА_1 , адресованою Пустомитівському районному суду Львівської області від 17.01.2022 року, долученою відповідачем ОСОБА_2 до матеріалів відзиву, з якої вбачається, що вони з ОСОБА_2 на момент укладення кредитного договору разом не проживали та не вели спільного господарства. Отриманні за кредитом кошти були витрачені ОСОБА_1 на особисті потреби, а не на ОСОБА_2 та спільних дітей. Зазначає, що його колишня дружина ОСОБА_2 відповідачем по даній справі бути не може.

За таких обставин суд приходить до переконання, що у задоволенні позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 слід відмовити.

З врахуванням викладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши заборгованість за кредитним договором № CL-250011 від 23.12.2019 року в сумі 179920,12 грн. лише з відповідача ОСОБА_1 . В іншій частині позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до такого висновку.

Відповідно дост.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 2698,80 грн.

Також позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів 17992,012 грн. витрат на професійну правничу допомогу, яка становить 10 % від ціни позову.

Згідно з п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення судових витрат стороною позивача надано Витяг з Договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року, укладений між позивачем та АО «Бізнес і Право» (перша та остання сторінки Договору), копію ордеру серії КС №573217 від 16.06.2020 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЧН № 000531 та посвідчення адвоката Павленко С.В.

Перевіривши на відповідність вимогам ст.137 ЦПК України документи стосовно витрат на правничу допомогу, надані представником позивача, суд приходить до переконання про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаної вимоги, виходячи з наступного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Наявність в матеріалах справи Витягу з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року (першої та останньої сторінок договору), в якому зазначено тлумачення термінів та реквізити сторін, не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, Договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року в матеріалах справи фактично відсутній, відтак встановити, про надання яких саме послуг по даній цивільній справі домовилися позивач АТ «Кредобанк» та АО «Бізнес і Право» не вдалося.

Також в матеріалах позовної заяви відсутні й будь-які інші докази понесення таких витрат, зокрема акту приймання-передачі наданих послуг, платіжного доручення, та інших доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 17992,012 грн., матеріали справи не містять.

За таких обставин правові підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодування позивачу витрат на професійну правову допомогу відсутні.

Керуючись ст. ст. 12, 76-82, 89, 141, 247, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 530, 612, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.65 СК України суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», як правонаступника Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за Кредитним договором №CL-250011 від 23.12.2019 року, укладеним з АТ «Кредобанк» в загальному розмірі 179920 (сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот двадцять) гривень 12 копійок, з яких:

- заборгованість за тілом кредиту 99459,72 грн.,

- заборгованість за відсотками 80460,40 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» 2698 (дві тисячі шістсот дев`яносто вісім) гривень 80 копійок судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду або через Пустомитівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», , 03124, м. Київ, вул. Вацлава Гавела, буд. 6.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , 81122, Львівська область, Львівський район, с. Кам`янопіль.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

СуддяД. А. Кукса