ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2150/22 Справа № 199/1154/21 Головуючий у першій інстанції: Подорець О. Б. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2022 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі Акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2021 року АТ «Кредобанк» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 09.10.2019 між ним та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-227089, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 120000,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою 35% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 08.10.2024. На час підписання між сторонами Анкети-заяви від 09.10.2019 року, ОСОБА_1 зазначив інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю із ОСОБА_2 , при цьому факт шлюбних відносин підтверджується штампом у паспорті ОСОБА_1 про реєстрацію шлюбу із ОСОБА_2 від 05.09.2014. Умов укладеного договору ОСОБА_1 належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 29.10.2020 утворилась заборгованість в загальному розмірі 144719,47 грн., а саме: заборгованості за тілом кредиту - 117768,10 грн., заборгованості за відсотками - 26781,81 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 169,56 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь солідарно з відповідачів вказану заборгованість в загальному розмірі 144719,47 грн. та судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року позов задоволено частково. Стягнуто ОСОБА_1 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором №CL-227089 від 09.10.2019, яка виникла станом на 29.10.2020 та складається із заборгованості за тілом кредиту - 117768,10 грн., заборгованості за відсотками - 26781,81 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 169,56 грн., а всього в розмірі 144719,47 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2270,00 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Кредобанк», посилаючись неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині відмови у стягненні заборгованості солідарно з ОСОБА_2 та ухвалення у скасованій частині нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 144719,47 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 08.10.2019 ОСОБА_1 було подано до АТ «Кредобанк» анкету-заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту №CL-227089, в якій він зазначив, зокрема, ціль отримання кредиту: ремонт та облаштування житла; свої персональні дані, адресу реєстрації та фактичного проживання, сімейний стан: зареєстрований шлюб; ПІБ подружжя: ОСОБА_2 ; інформацію про зайнятість, інформацію про свої доходи та витрати, а також другого з подружжя (а.с. 18).

09 жовтня 2019 між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 (позичальник) був укладений кредитний договір №CL-227089, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 120000,00 грн. на поточні потреби, зі сплатою 35% річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 08.10.2024. (а.с. 12-14).

Відповідно до п. 4.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом "факт/360" (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього кредитного договору.

Пунктом 4.4. кредитного договору визначено, що загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 138179,53 грн.

Відповідно до п.4.6 кредитного договору, загальна вартість кредиту для позичальника за цим кредитним договором становить 258179,53 грн.

За змістом пунктів 6.1 кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.

Відповідно до п. 6.9. кредитного договору, банк у випадках, передбачених п.3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Пунктом 6.10. кредитного договору визначено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні (згідно п.п.3.3.2., 3.3.3. кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за Кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку (п.6.9. Кредитного договору).

За змістом пункту 7.1. кредитного договору, за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожен день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

В пункті 7.3. кредитного договору зазначено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов`язань позичальника на підставі цього кредитного договору, не може перевищувати 50 % від суми кредиту.

Додатком №1 до кредитного договору №CL-227089 від 09.10.2019, між банком та позичальником погоджено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості кредиту (а.с. 14 зворот).

На рахунок відповідача ОСОБА_1 було зараховано кошти у розмірі 120000,00 грн., відповідно до кредитного договору №CL-227089 від 09.10.2019, що підтверджується меморіальним ордером №58512226 від 09.10.2019 (а.с. 8).

30 листопада 2020 року банк направив на адресу відповідача ОСОБА_1 досудову вимогу №179/2020, в якій вимагав від останнього дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, у 30-денний термін з моменту отримання цієї вимоги, у розмірі 144 719,47 грн., та попередив, що у разі невиконання даної вимоги, банк змушений буде звернутися за захистом своїх порушених прав та законних інтересів до суду з метою стягнення заборгованості в судовому порядку (а.с. 19, 20-21).

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором №CL-227089 від 09.10.2019, станом на 29.10.2020 утворилась заборгованість у розмірі 144719,47 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 117768,10 грн., заборгованості за відсотками - 26781,81 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 169,56 грн. (а.с. 6).

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 611 ЦК України, правовими наслідками порушення зобов`язання, які встановлюються договором або законом, є припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, сплата неустойки, а також відшкодування збитків.

У відповідності до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно статті 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до копії паспорту позичальника ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого Алуштинським МВ ГУ МВС України в АР Крим 15.07.2008 року, 05.09.2014 року між ним та ОСОБА_2 . Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС Реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ зареєстрований шлюб, актовий запис №574 (а.с. 27 зворот).

У анкеті-заяві на отримання готівкового кредиту №CL-227089 від 08.10.2019, ОСОБА_1 зазначив, зокрема, ціль отримання кредиту: ремонт та облаштування житла; сімейний стан: зареєстрований шлюб; ПІБ подружжя: ОСОБА_2 (а.с. 18).

ОСОБА_1 також шляхом підписання вказаної вище анкети-заяви підтверджує, що суму отриманого ним кредиту він просить вважати дрібним побутовим правочином, який є таким, що не потребує згоди другого з подружжя (а.с.с 18 зворот).

Відповідно до частини третьої статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Інститут шлюбу передбачає виникнення між подружжям тісного взаємозв`язку, і характер такого зв`язку не завжди дозволяє однозначно встановити, коли саме у відносинах з третіми особами кожен з подружжя виступає у власних особистих інтересах, а коли діє в інтересах сім`ї. Саме тому законодавцем встановлена презумпція спільності інтересів подружжя і сім`ї.

Так, положення статті 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована, й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частина четверта статті 65 СК України передбачає, шо договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За таких обставин за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового (частина 2 статті 65 СК України).

У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, шо виникли в інтересах сім`ї.

У подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержаний за рахунок останніх автомобіль, внаслідок укладення кредитного договору, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники.

Відповідно до частини другої статті 73 СК України стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Таким чином, за спільними зобов`язаннями подружжя останнє відповідає усім своїм майном.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (частина перша статті 68 СК України). Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Таким чином правовий режим спільної сумісної власності подружжя, винятки з якого прямо встановлені законом, передбачає нероздільність зобов`язань подружжя, що за своїм змістом свідчить саме про солідарний характер таких зобов`язань, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність подружжя за зобов`язаннями, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Зазначені висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №638/18231/15-ц, постанові Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі №452/926/16-ц.

Судом встановлено, що побутовий кредит на суму 120000,00 грн. був укладений 08.10.2019 в період шлюбу відповідачів з метою ремонту та облаштування житла, а тому він є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Враховуючи викладене, ОСОБА_2 є солідарним боржником із ОСОБА_1 за кредитним договором №CL-227089 від 09.10.2019 року.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; враховуючи, що у подружжя, окрім права спільної сумісної власності на отримані грошові кошти та одержане за рахунок останніх майно, внаслідок укладення кредитних договорів, також виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники; встановивши, що позичальник ОСОБА_1 уклав кредитний договір №CL-227089 від 09.10.2019 в період шлюбу з ОСОБА_2 , який був зареєстрований 05.09.2014 року; приймаючи до уваги, що відповідачами не спростовано презумпцію спільної сумісної власності подружжя щодо отриманих кредитних коштів на суму 120000,00 грн.; встановивши наявність заборгованості та її розмір, - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 29.10.2020 року, у розмірі 144719,47 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту - 117768,10 грн., заборгованості за відсотками - 26781,81 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 169,56 грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем (а.с. 6, 7) та випискою з особового рахунку (а.с. 9-11).

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

За змістом ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Приймаючи до уваги задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідачів в рівних частках підлягають стягненню судові витрати на користь позивача у вигляді сплаченого останнім судового збору при поданні позовної заяви (2270,00 грн.) та апеляційної скарги (3405,00 грн.) в розмірі по 2837,50 грн., з кожного (а.с. 5, 64).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 квітня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» за кредитним договором від 09.10.2019 року №CL-227089 заборгованості за тілом кредиту - 117768,10 грн., заборгованості за відсотками - 26781,81 грн., заборгованості за пенею по простроченому тілу кредиту - 169,56 грн., а всього 144719 (сто сорок чотири тисячі сімсот дев`ятнадцять) грн. 47 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судові витрати в розмірі по 2837 (дві тисячі вісімсот тридцять сім) грн. 50 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складений 05 травня 2022 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова