Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5071/22
Номер провадження 2/711/2200/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 грудня 2022 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Демчика Р.В.,

при секретарі Кофановій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву адвоката Хворова Вадима Володимировича, який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Демчика Романа Васильовича у цивільній справі №711/5071/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рената», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБО Україна», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання акту приймання - передачі майна до статутного капіталу не дійсним, -

в с т а н о в и в:

До суду 05.12.2022 року надійшла заява адвоката Хворова В.В., який діє в інтересах позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відвід судді Демчика Р.В. у цивільній справі №711/5071/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Рената», ТОВ «ЛБО Україна», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання акту приймання - передачі майна до статутного капіталу не дійсним.

В обґрунтування заяви про відвід судді Демчика Р.В. зазначено, що батько головуючого - Демчик В.І. представляв інтереси ТОВ «Рената», а тому не може бути об`єктивним при розгляді даної справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча про дату. час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу (ч.ч. 1, 2, 8, 9 ст. 40 ЦПК).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ТОВ «Рената», ТОВ «ЛБО Україна», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання акту приймання - передачі майна до статутного капіталу не дійсним (справа №711/5071/22).

Позов обґрунтовують тим, що рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2022 року стягнуто з ТОВ «Рената» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 795099 грн. 50коп. Стягнуто з ТОВ «Рената» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 795099грн. 50коп. Виконати вище зазначене рішення буде не можливо, якщо не реалізувати майно відповідача ТОВ «Рената».

Дійсно, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10.06.2022 року у справі №711/811/19 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ТОВ «Рената», треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Рената» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 795099 грн. 50коп. Стягнуто з ТОВ «Рената» на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 795099грн. 50коп. В іншій частині відмовлено. Стягнуто з ТОВ «Рената» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 5746грн. 95коп. Стягнути з ТОВ «Рената» на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 14012 грн. 99коп.

Із змісту вказаного рішення вбачається, що інтереси ТОВ «Рената» у вказаній цивільній справі представляв Демчик В.І. , який є батьком судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчика Романа Васильовича, на розгляд якого передана цивільна справа №711/5071/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рената», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБО Україна», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання акту приймання - передачі майна до статутного капіталу не дійсним.

Відповідно до положень ч.ч.1 - 4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.; (далі Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6). У ряді рішень Європейський суду з прав людини (далі ЄСПЛ) намагається більш широко підходити до вирішення питання щодо впливу «досудової» діяльності судді на рівень безсторонності суду. На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини і у рішенні Суду від 10 грудня 2009 р. в справі «Мироненко і Мартенко проти України» було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у п. 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведене свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Таким чином, ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього. Зі змісту ст. 6 Конвенції неупередженості суду вбачається, що правосуддя має не тільки здійснюватися, а повинно також демонструватись. Під сумнівом - довіра до суду, яку суд має вселяти громадянам у демократичному суспільстві. Як правило, неупередженість означає відсутність упереджень або упередженості, при цьому її наявність або відсутність можуть бути перевірені різними способами (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «Мікаллеф проти Мальти», п. 93). Європейський Суд з прав людини у своїй практиці проводить відмінність між суб`єктивним підходом, тобто прагненням переконатися в суб`єктивному обвинуваченні або інтересі певного судді у конкретній справі та об`єктивним підходом, тобто визначенням, чи були судді надані достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви в цьому відношенні (справа «Кіпріану проти Кіпру», п. 118; справа «П`єрсак проти Бельгії», п. 30; справа «Грівз проти Сполученого Королівства», п. 69). Частина 1 ст. 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначає, що здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 48 даного Закону встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом. Згідно пунктів 1, 2 ч.7 ст.56 зазначеного Закону суддя зобов`язаний справедливо,безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів. Відповідно до ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Ратифікувавши зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. Відповідно до Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантується Конституцією і законами України, а суддя при здійсненні правосуддя незалежний і підпорядковується лише закону. Таким чином, в руслі суб`єктивної складової поняття безсторонності ЄСПЛ притримується позиції, що не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Така позиція викладена у рішеннях Суду по справам «Хаушильд проти Данії» та «Ветштайн проти Швеції». Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді. Отже, існує презумпція неупередженості судді, а протилежне необхідно доводити належними та допустимими доказами. Таким чином, визначаючись щодо наявності підстав для відводу слідчого судді за даним провадженням, суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. З огляду на зазначене вище, ЄСПЛ у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Як вбачається із заяви про відвід, підставою для відводу стало те, що у представника позивача виникли сумніви в об`єктивності судді, оскільки його батько представляв інтереси відповідача ТОВ «Рената» у справі №711/811/19, за наслідками якої було постановлено рішення не на користь ТОВ «Рената». Також ТОВ «Рената» є відповідачем у справі №711/5071/22, яка розглядається суддею Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчиком Р.В.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу.

Разом з тим, на момент розгляд заяви про відвід у судді відсутні об`єктивні данні, які свідчать про те, що батько судді Демчик В.І. представляє інтереси ТОВ «Рената» у вказаній цивільній справі.

Однак, відповідно до п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя вважає, що підлягає відводу, враховуючи норми п.5 ч.1 ст. 36 ЦПК України.

Отже, суддю Демчика Р.В. слід відвести від розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рената», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБО Україна», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання акту приймання - передачі майна до статутного капіталу не дійсним.

Справу слід передати до канцелярії суду для повторного визначення судді.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 33, 36, 39, 40, 41, Прикінцевими та Перехідними положеннями ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відвести суддю Демчика Р.В. від розгляду справи №711/5071/22 (провадження №2/711/2200/22) за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рената», Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛБО Україна», треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання акту приймання - передачі майна до статутного капіталу не дійсним.

Справу передати до канцелярії Придніпровського районного суду м. Черкаси для повторного авторозподілу справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Р. В. Демчик