У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про відмову у забезпеченні доказів

24 жовтня 2022 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючої судді Миколаєнко Т.А.,

за участі: секретаря судового засідання Проценко В.С.,

представника позивача адвоката Хаткового А.В.,

відповідача ФОП ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи Лисенко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Черкаського районного суду Черкаської області заяву відповідача фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про забезпечення доказів, подану в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У провадженні Черкаського районного суду Черкаської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача: управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області; про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

18 жовтня 2022 року відповідачем ФОП ОСОБА_1 через канцелярію суду подано заяву про забезпечення доказів, у якій остання просить суд забезпечити шляхом витребування у позивача:

- докази вимушеності прогулу позивача, тобто поважності причин неявки на роботу продавця ОСОБА_4 із 01 липня 2021 року до 16 серпня 2021 року;

- докази щодо дати отримання позивачем (представником позивача) копії наказу про звільнення № 38 від 01 липня 2021 року, наданого відповідачем в якості додатку до відзиву на позовну заяву та відправленого представнику позивача поштою 27 листопада 2021 року.

Свою заяву відповідач обґрунтовує тим, що позов ОСОБА_3 вона вважає необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів вимушеності здійсненого нею прогулу, а об`єктивні обставини справи, на її переконання, свідчать про те, що продавцем ОСОБА_4 порушено трудову дисципліну вчинено прогул без поважних причин у період із 01 липня 2021 року до 16 серпня 2021 року, так як будь-яких доказів поважності причин неявки на роботу до цього часу вона не надала.

Також, відповідач вказує, що копію наказу про звільнення № 38 від 01 липня 2021 року, як додаток до відзиву на позовну заяву, вона направила поштовими відправленнями представнику позивача та до суду 27 листопада 2021 року, однак позивач ухиляється від надання доказів про дату вручення їй зазначеного документа. 06 жовтня 2022 року відповідач отримала від представника позивача лише доказ про дату подачі ним позову, а саме копію фіскального чеку від 10 січня 2022 року, що, на її думку, є недостатнім доказом дотримання позивачем місячного строку звернення до суду в справах про звільнення.

Відповідач зазначає, що забезпечення доказів необхідно для доказування наступних обставин, а саме:

- чи є вимушеним прогулом відсутність продавця ОСОБА_4 на робочому місті з 01 липня 2021 року до 16 серпня 2021 року, чи нею порушено трудову дисципліну та вчинено прогул без поважних причин;

- чи звернулася до суду позивач із позовом про поновлення на роботі у відведений законом місячний строк після отримання засобами поштового зв`язку копії наказу про її звільнення та чи зверталася вона до суду про поновлення строку щодо цього звернення.

Необхідність забезпечення даних доказів відповідач обґрунтовує тим, що вони є необхідними, як істотні, належні і допустимі докази для правильного вирішення спору, які намагаються приховати позивач і її представник, адже саме вирішення даних питань становить суть позовних вимог.

На думку відповідача, є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, так як позивач і її представник не зацікавлені в наданні до суду зазначених об`єктивних доказів і всіляко намагаються ввести суд в оману.

За змістом частини 2 статті 118 ЦПК України, якою регламентовано порядок розгляду заяви про забезпечення доказів, дана заява розглядається не пізніше п`яти днів з дня її надходження до суду.

Враховуючи, що заява про забезпечення доказів надійшла до суду 18 жовтня 2022 року, а 22 жовтня 2022 року та 23 жовтня 2022 року були вихідними днями, строк її розгляду не порушено.

У судовому засіданні відповідач ФОП ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заяву про забезпечення доказів підтримали та наполягали на її задоволенні, виходячи з наведених у ній підстав.

Представник позивача адвокат Хатковий А.В. проти задоволення вказаної заяви категорично заперечував, мотивуючи тим, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства право на звернення до суду із заявою про забезпечення доказів належить виключно позивачу або особі, яка може набути статусу позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Черкаській області Лисенко Н.В. підтримала думку представника позивача.

Заслухавши учасників справи, ознайомившись із заявою про забезпечення доказів, дотримуючись принципів здійснення цивільного судочинства, суд дійшов висновку, що дана заява не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Згідно із частинами першою та сьомою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої та другої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Частиною першою статті 42 ЦПК України визначено, що у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

З урахуванням наведеного, суд констатує, що відповідач має право на звернення до суду із заявою про забезпечення доказів, а тому доводи представника позивача та представника третьої особи про те, що таке право належить виключно позивачу або особі, яка може набути статусу позивача, є безпідставними.

За змістом частини третьої статті 116 ЦПК України заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Вимоги, що ставляться до форми та змісту заяви про забезпечення доказів, визначені положеннями статті 117 ЦПК України.

Відповідно до пунктів 4-6 частини першої статті 117 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів, серед іншого, мають бути зазначені: докази, забезпечення яких є необхідним; обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів; спосіб, у який заявник просить суд забезпечити докази; у разі необхідності особа, у якої знаходяться докази.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом наведених норм обов`язковою умовою для вжиття судом заходів щодо забезпечення доказів є встановлення обставин, які дають підстави для висновку, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Обов`язок доведення таких обставин покладається на особу, яка звертається до суду із заявою про забезпечення доказів.

Тобто, забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, наведеною в ухвалі від 24 січня 2022 року в справі № 756/3965/21 (провадження № 61-21323ск21).

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року в справі № 9901/385/19.

Суд при вирішенні питання про забезпечення доказів має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення доказів; забезпечення збалансованості прав та інтересів сторін; наявності взаємозв`язку між забезпеченням доказів, витребуванням певної інформації, і предметом позовних вимог; необхідності запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів учасників даного судового процесу у зв`язку із вжиттям таких заходів; наявності підстави вважати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Ці обставини суд вважає істотними і необхідними для забезпечення доказів.

Заява відповідача про вжиття заходів забезпечення доказів не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на те, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Послання відповідача на те, що позивач та її представник не зацікавлені в наданні до суду зазначених доказів і всіляко намагаються ввести суд в оману, не ґрунтуються на об`єктивних фактах та не є для суду достатньо переконливими.

Обґрунтування вимог заяви зводиться виключно до припущень відповідача.

При цьому, відповідач не наводить доводів, чому нею використовується саме інститут забезпечення доказів по справі замість інституту витребування доказів.

Щодо посилань відповідача на необґрунтованість позову, та, як наслідок, необхідність витребування у позивача доказів вимушеності прогулу за період із 01 липня 2021 року до 16 серпня 2021 року, суд зазначає, що відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Під час вирішення питання щодо забезпечення доказів, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

Інші підстави для забезпечення доказів відповідачем не зазначені та судом не встановлені.

З урахуванням наведеного, суд вважає заяву відповідача ФОП ОСОБА_1 безпідставною та необґрунтованою, а тому дійшов висновку про необхідність відмовити у її задоволенні.

Керуючись ст.ст. 116-118, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви відповідача ФОП ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Копію ухвали вручити сторонам.

Ознайомитись з повним текстом ухвали суду, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т. А. Миколаєнко