УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2022 року. Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Задеряка Г.М.

позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Приймачука С.І.

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Томашевського Р.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, в режимі відеоконференції в додатку «EasyCon» цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору : Служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ :

15.11.2021 року, ОСОБА_1 звернулася до Суворовського райсуду м. Одеси з вказаним позовом, в якому просила суд, визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з нею, стягнувши з відповідача (колишнього чоловіка) судові витрати (т. 1 а.с. 25).

Ухвалою Суворовського райсуду м. Одеси від 02.12.2021 р. вказані матеріали цивільної справи за підсудністю були направлені до Овідіопольського райсуду Одеської області, за зареєстрованим місцем проживання відповідача, надійшли до суду 11.01.2022 р. та згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 11.01.2022 р. були розподілені в провадження судді Гандзій Д.М., ухвалою якого від 13.01.2022 р. були прийняті до свого провадження з відкриттям провадження у справі та призначенням справи до розгляду в загальному порядку зі стадії підготовчого судового засідання (т. 1 а.с. 90,95,96).

Згідно із ч.ч. 4,5,6 ст. 19 СК України - при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування - подає суду письмовий висновок щодо розв?язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини з огляду на те, що відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд не пов?язаний висновками певних органів, експертів та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні заявлених у справі доказів та обставин справи. Жоден доказ, у тому числі і висновок органу опіки та піклування, не має для суду наперед встановленої сили. Отже, суд може не погодитись із даним висновком і не взяти його до уваги.

В процесі проведення підготовчих засідань, за клопотанням позивачки ОСОБА_1 , запитом суду від 24.05.2022 р. було доручено Службі у справах дітей Приморської районної адміністрації виготовити та надіслати висновок про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір?ю ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 143-144,197).

Своїм листом № 07/4713 від 15.06.2022 р. Служба у справах дітей ОМР, куди було скеровано доручення Овідіопольського райсуду Одеської області № 523/20414/21/4413/2022 від 24.05.2022 р. повідомила суд про отримання ними вказаного запиту (доручення), а також зазначили, що станом на 13.06.2022 р. заяви та документів, необхідних для підготовки проекту висновку від ОСОБА_1 до Служби не надходило. Також повідомлено, що 13.06.2022 р. спеціалістом Служби у справах дітей ОМК проведено телефонну бесіду з представником позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , про що складено акт, відповідно до якого представника повідомлено про необхідність надання заяви та необхідних документів для підготовки проекту висновку та розгляду зазначеного питання Органом опіки та піклування з подальшим прийняттям відповідного рішення (т. 1 а.с. 203-204).

При чому, згідно листа Служба у справах дітей ОМР № 07/3278 від 07.04.2022 р. - ОСОБА_1 була повідомлена про обсяг документів, необхідних для розв?язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини (т. 1 а.с. 146).

Однак, станом на чергову дату проведення підготовчого судового засідання в Овідіопольському райсуді Одеської області 12.10.2022 р. - вказаний висновок Служби у справах дітей ОМК суду не наданий, у зв?язку з ненаданням без поважних причин позивачкою ОСОБА_1 чи її представником вищевказаних заяви та витребуваних документів вказаній Службі на протязі майже 5-ти ! місяців для виготовлення відповідного висновку (рішення).

На думку суду, поведінка позивачки ОСОБА_1 (її представника) щодо свідомого ненадання Службі у справах дітей ОМК відповідних заяв та витребуваних останніми документів, і відповідно не надсилання суду витребуваного ним висновку про доцільність чи недоцільність визначення місця проживання малолітнього сина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір?ю ОСОБА_1 , який, відповідно до ст. 19 СК України є одним з важливих доказів в подібних справах, і згідно ст. 44 ЦПК України, нічим іншим як зловживанням своїми процесуальними правами та обов`язками, передбаченими ст.ст. 43,49 ЦПК України, враховуючи стійке і свідоме небажання позивачки, на протязі 5-ти місяців надати Службі у справах дітей ОМК витребувані у неї документів для підготовки проекту висновку та розгляду зазначеного питання Органом опіки та піклування з подальшим прийняттям відповідного рішення з наданням його суду, і відповідно є штучним затягуванням проведення підготовчого судового засідання, про що неодноразово вона та її представник попереджались судом під час чергових перерв підготовчих судових засідань саме з цього приводу, що свідчить, на думку суду про незацікавленість позивачки у вирішенні спірного питання з приводу визначення місця проживання її дитини, яка і так, як вбачається з матеріалів позову постійно проживала і проживає на сьогодні з матерір?ю ОСОБА_1 , проти чого не заперечував і не заперечує відповідач ОСОБА_2 , як батько дитини, що вбачається з письмового клопотання його представника ОСОБА_5 про закриття провадження у справі у зв?язку відсутністю предмету спору.

Суд звертає увагу на те, що саме за клопотанням позивачки, судом було доручено Службі у справах дітей виготовлення висновку, який не був виготовлений у зв?язку ненаданням Службі позивачкою ОСОБА_1 відповідних витребуваних у неї документів до сьогодні, що вбачається з листа Служби у справах дітей ОМК від 15.06.2022 р. Будь-яких інших відомостей щодо висновку Служби, станом на 12.10.2022 р. судом отримано не було.

Тобто, від бездіяльності позивачки ОСОБА_1 щодо надання необхідних документів Службі напряму залежало виготовлення відповідного висновку Службою у справах дітей, які вона не надала Службі, від чого залежало ухвалення відповідного рішення Службою у справах дітей.

Як наголошує у своїх рішеннях ЄСПЛ - кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Європейський Суд з прав людини неодноразово вказував в своїх рішеннях про те, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів - мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції (ЄКПЛ) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, так як міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», пр. 58 від 10.02.2010 р.).

Частинами 1,3,4 статті 44 ЦПК України передбачено - учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд - не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Частинами 1,5,10 ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Суд може уповноважити на одержання таких доказів заінтересовану сторону.

У разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Таким чином, суд вважає, що вказаний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі ч. 10 ст. 84 ЦПК України, з роз`ясненням позивачці та її представнику, що згідно ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.ст. 43,44,49,83,84,257 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю 3-ої особи без самостійних вимог на предмет спору : Служби у справах дітей Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду.

Роз?яснити позивачці та її представнику, її право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі в 15-денний строк апеляційної скарги з дня її проголошення, а у разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, в цей же строк, з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складений та підписаний 12.10.2022 р.

Суддя Гандзій Д.М.