КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/7993/20 Головуючий у суді першої інстанції - Колесник О.М.
Номер провадження № 22-ц/824/7853/2022 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

Іменем України

17 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Яворського М.А. (судді-доповідача), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року у справі ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім атлант - М» про стягнення пені за неякісно виконані послуги, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомобільний дім Атлант -М» та просив стягнути на його користь 11263, 60 грн, пені за невиконання взятого на себе зобов`язання.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 14 лютого 2018 року він звернувся до ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" із заявкою №34331298 на проведення технічного обслуговування та ремонту автомобілю „Volkswagen Tiguan", д.н.з. НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності.

14 лютого 2018 року року о 8-00 годин ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" прийняло від нього вказаний транспортний засіб. В заявці № 34331298 було зазначено, що відповідач взяв на себе зобов`язання по виконання послуг, а саме: діагностика автомобіля, технічне обслуговування та ремонт транспортного засобу повинні завершитись о 10-00 годин 14 лютого 2018 року. Однак автомобіль на території СТО перебував з 14 лютого 2018 року року по 14 березня 2019 року, тобто більше року.

Позивач зазначав, що у зв`язку з порушенням строку виконання зобов`язання відповідачем, він має право на стягнення пені в порядку ч.5, ст.10 Закону України „Про захист прав споживачів". За вказаний період прострочення сума пені складає 111 263 грн. 60 коп., яку просить стягнути з відповідача на користь позивача в судовому порядку.

Заперечуючи проти позову ТОВ „Автомобільний дім Атлант - М" в особі генерального директора Метельського П.І. подало відзив на позовну заяву в якому зазначило, що позивач ОСОБА_1 дійсно 14 лютого 2018 року звернувся до СТО ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" з проханням, яке було оформлене заявкою №З4331298 від 14 лютого 2018 року на проведення технічного обслуговування та ремонту автомобілю „Volkswagen Tiguan", д.н.з. НОМЕР_1 , яка містить усі істотні умови договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу.

14 лютого 2018 року ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" прийняло від ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб за актом передання-приймання в технічно несправному стані, про що в заявці № З4331298 від 14 лютого 2018 року зроблено відповідний запис „не заводиться". А саме, автомобіль позивача був доставлений до СТО відповідача на евакуаторі. Заявкою №З4331298 від 14 лютого 2018 року року сторонами було погоджено перелік та вартість робіт, в якій стоять підписи позивача і співробітника відповідача. В період з 14 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року спеціалістами СТО ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" в межах погоджених у заявці робіт в присутності позивача ОСОБА_1 була проведена повна комп`ютерна діагностика автомобіля, про що йдеться у протоколі діагностики ІD 245221991, копія якого була надана позивачеві. За результатами діагностики, розпочатої о 8-21 годин 14 лютого 2018 року при пробігу автомобіля 160 107 км було встановлено, що в реєстраторі подій запис Р010400 з газорозподільним механізмом (ГРМ) не пов`язаний, що є належним підтвердженням, що технічні проблеми з двигуном, що був у неробочому стані, не пов`язані з заміною ременя газорозподільного механізму взагалі. Додатково в присутності позивача ОСОБА_1 була проведена перевірка міток газорозподілу. За результатами діагностики будь-яких відхилень не зафіксовано, що підтверджується відсутністю запису в протоколі діагностики ІD 245221991 про невідповідність фаз клонували та розподільного валу. Отже, відповідачем виконано всі умови технічного обслуговування автомобіля згідно заявки №З 4331298 від 14 лютого 2018 року року, в тому числі, зчитування кодів несправностей відносно транспортного засобу. Пролонгування строків виконання додаткових робіт узгоджувались з позивачем у телефонному режимі, що передбачено законом. Крім того, за результатами проведеної діагностики відповідачем було встановлено, що внаслідок обриву клапану було пошкоджено циліндр, що призвело до незворотніх наслідків - поломки двигуна, який не підлягає ремонту, тому позивачу були надані рекомендації щодо заміни двигуна автомобіля на новий, вартість якого складала орієнтовно 340 000 грн. Оскільки строк гарантійного ремонту закінчився 13 грудня 2015 року, тому зважаючи на вартість нового двигуна, запасних частин для виконання робіт по його заміні, позивач відмовився від заміни двигуна, залишивши свій автомобіль на території СТО. Оскільки роботи з діагностики автомобіля були виконані повністю, а ремонт - частково (зняття та установка верхньої та нижньої кришки захисту ГРМ, головки блока циліндрів), тому позивачу 11 березня 2018 року був наданий для оплати рахунок на суму 4 887 грн. 62 коп. (з урахування знижки 15%) за фактично виконані роботи. Але позивач відмовився оплачувати вартість виконаних послуг, підписувати акт виконання робіт №Н 4331298 від 11 березня 2018 року, мотивуючи тим, що діагностика автомобіля проведена не була, хоча претензій до інших робіт він не має. 11 березня 2018 року позивачу була направлена претензія про оплату послуг та отримання свого автомобілю. Але на територію СТО ОСОБА_1 з`явився тільки 14 березня 2019 року року, при цьому забравши свій автомобіль, він відмовився від оплати наданих послуг відповідачем, написавши власноруч заяву. Таким чином, відповідач виконав свої зобов`язання за заявкою №З 4331298 від 14 лютого 2018 року з 14 лютого 2018 року по 11 березня 2018 року і повідомив про це позивача як у телефонному режимі, так і шляхом направлення претензії, тому з вини самого позивача останній забрав свій автомобіль 14 березня 2019 року.

Крім того звертав увагу суду і на те, позивач пропустив строк позовної давності про стягнення пені, яка складає один рік, оскільки автомобіль він забрав 14 березня 2019 року року з території СТО, а звернувся до суду з даним позовом 29 квітня 2020 року .

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати у повному обсягу та винести нове судове рішення про задоволення поданого позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, позивач зазначив, що обставини викладені в рішенні суду не відповідають фактичним обставинам справи. Так із самого тексту заявки №З 4331298 від 14 лютого 2018 року вбачається, що термін виконання відповідачем свої зобов`язань зазначений до 10:00 14 лютого 2018 року. Разом із тим виконання вказаних робіт у зазначений строк проведено не було. Оскільки фактично до 14 березня 2019 року автомобіль позивача перебував на території ТОВ і він був позбавлений можливості доступу до нього. За вказаний період відповідач ніяких повідомлень позивачу не направляв, так як і не повідомляв про проведення діагностики двигуна автомобіля. Тому просив задовольнити поданий позову у повному обсягу.

Відповідач у справі ТОВ «АД АТЛАНТ -М», будучи належним чином повідомленим про надходження апеляційної скарги та отримавши її копію на офіційну (міститься в офіційних документах електронну адресу - '' (а.с. 71, 80 ) відзиву на неї не направив. Тому суд апеляційної інстанції вирішує вказану справу за відсутності відзиву відповідача з урахуванням його позиції викладеної у відзиві на позовну заяву (а.с. 80-82)

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд першої інстанції встановив, що позивач ОСОБА_1 14 лютого 2018 року звернувся до СТО ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" із заявкою № З4331298 від 14 лютого 2018 року на проведення технічного обслуговування та ремонту автомобілю „Volkswagen Tiguan", д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності (а.с.26-27), яка містить усі істотні умови договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу (а.с.44-47).

14 лютого 2018 року ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" прийняло від ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб за актом передання-приймання в технічно несправному стані (а.с.28), про що в заявці № З4331298 від 14 лютого 2018 року зроблено відповідний запис „не заводиться". А саме, автомобіль позивача був доставлений до СТО відповідача на евакуаторі. Заявкою № З4331298 від 14 лютого 2018 року сторонами було погоджено перелік та вартість робіт, в якій стоять підписи позивача ОСОБА_1 і співробітника відповідача (а.с.47).

В період з 14 лютого 2018 року по 19 лютого 2018 року спеціалістами СТО ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" в межах погоджених у заявці робіт в присутності позивача ОСОБА_1 була проведена повна комп`ютерна діагностика автомобіля, про що йдеться у протоколі діагностики ІD 245221991, копія якого була надана позивачеві (а.с.29-41). За результатами діагностики, розпочатої о 8-21 годин 14 лютого 2018 року при пробігу автомобіля 160 107 км було встановлено, що в реєстраторі подій запис Р010400 з газорозподільним механізмом (ГРМ) не пов`язаний, що є належним підтвердженням, що технічні проблеми з двигуном не пов`язані з заміною ременя газорозподільного механізму взагалі.

Додатково в присутності позивача ОСОБА_1 була проведена перевірка міток газорозподілу. За результатами діагностики будь-яких відхилень не зафіксовано, що підтверджується відсутністю запису в протоколі діагностики ІD 245221991 про невідповідність фаз клонували та розподільного валу (а.с.41).

Таким чином, відповідачем було виконано всі умови технічного обслуговування автомобіля згідно заявки №З 4331298 від 14 лютого 2018 року, в тому числі, зчитування кодів несправностей відносно транспортного засобу.

За результатами проведеної діагностики відповідачем було встановлено, що внаслідок обриву клапану було пошкоджено циліндр, що призвело до незворотніх наслідків - поломки двигуна, який не підлягає ремонту, тому позивачу були надані рекомендації щодо заміни двигуна його автомобіля. Оскільки строк гарантійного ремонту закінчився 13 грудня 2015 року, тому зважаючи на вартість нового двигуна, запасних частин для виконання робіт по його заміні, позивач відмовився від заміни двигуна, залишивши свій автомобіль на території СТО.

Оскільки роботи з діагностики автомобіля були виконані повністю, а ремонт - частково (зняття та установка верхньої та нижньої кришки захисту ГРМ, головки блока циліндрів), тому позивачу 11.03.2018 року був наданий для оплати рахунок на суму 4 887 грн. 62 коп. (з урахування знижки 15%) за фактично виконані роботи (а.с.96). Але позивач відмовився оплачувати вартість виконаних послуг, підписувати акт виконання робіт №Н 4331298 від 11.03.2018 року (а.с.97-98), мотивуючи тим, що діагностика автомобіля проведена не була, хоча претензій до інших робіт він не має, про що він виклав власноруч у своїй заяві від 14 березня 2019 року року (а.с.102). 11.03.2018 року позивачу була направлена претензія про оплату послуг та отримання свого автомобілю з додатками (а.с.108-110). Але на територію СТО ОСОБА_1 з`явився тільки 14 березня 2019 року року, при цьому забравши свій автомобіль згідно акту (а.с.99-100), він відмовився від оплати наданих послуг відповідачем, написавши власноруч заяву (а.с.101-102).

Вирішуючи вказаний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 суд дійшов висновку, що порушення строків виконання послуг відбулось не з вини відповідача, а у зв`язку з додатковими вимогами позивача щодо здійснення додаткових робіт, які були виконані відповідачем згідно описаної вище заявки, а також і з вини самого позивача, який з 11 березня 2018 року, отримуючи інформацію про хід ремонту автомобілю, не здійснював будь-яких заходів по отриманню свого транспортного засобу з території СТО. Вказуючи суду, що отримання відбулось через рік і місяць після здачі автомобіля, позивач та його представник не надали будь-яких доказів в розумінні ст.76-80 ЦПК України про те, що вони вживали таких заходів, а відповідач не передавав автомобіль у зв`язку з невчасним виконанням зобов`язання по діагностиці та ремонту транспортного засобу.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Так, згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини першої статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі статтею 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Відповідно до статті 868 ЦК України підрядник зобов`язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов`язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 870 ЦК України за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

Згідно із частинами першою та другою статті 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством.

Частиною одинадцятою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов`язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг). Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов`язань щодо їх оплати.

Взаємовідносини між замовником і виконавцем послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, їх складових частин (систем) врегульовані Правилами надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, затвердженими Наказом Міністерством інфраструктури України від 28 листопада 2014 року №615, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2014 року за №1609/26386 (далі - Правила).

Відповідно до п. 3 Розділу III Правил послуги з технічного обслуговування і ремонту КТЗ чи його складових частин (систем) надаються замовникові на підставі договору про технічне обслуговування і ремонт КТЗ, що укладається відповідно до вимог цивільного законодавства між замовником і виконавцем (договір, наряд-замовлення, накладна, квитанція тощо).

Пунктом 1 Розділу VII Правил встановлено, що приймання КТЗ, його складових частин (систем) замовником відбувається у присутності контролера якості і здійснюється в такому порядку: аналіз документів, оформлених виконавцем; перевірка відповідності наданих послуг, зокрема надання замовнику КТЗ, його складових частин (систем) для випробувань за участю представника виконавця; оформлення акта передавання-приймання КТЗ, його складових частин (систем) після ремонту і технічного обслуговування або наряду-замовлення відповідно до статті 25 Закону України "Про автомобільний транспорт".

За змістом пункту 2 Розділу ІХ Правил, виконавець зобов`язаний, зокрема: гарантувати якість наданих послуг; забезпечувати зберігання КТЗ, а також зберігання та використання за призначенням прийнятих від замовника складових частин і матеріалів, необхідних для виконання ремонту; відшкодовувати збитки в разі втрати, псування чи пошкодження КТЗ та їх складових частин (систем) або деталей і матеріалів, прийнятих від замовника для надання послуг, у строк, передбачений договором.

Відповідно до вимог статті 26 Закону України Про автомобільний транспорт" виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів зобов`язаний, зокрема: безплатно виконувати роботу чи відшкодовувати замовнику витрати, пов`язані з усуненням недоліків, спричинених неналежним виконанням договору; гарантувати відповідність технічного стану транспортного засобу встановленим вимогам у межах проведеного ним технічного обслуговування і ремонту цього транспортного засобу.

Таким чином, аналізуючи положення Закону України Про автомобільний транспорт" та Правила надання послуг з технічного обслуговування і ремонту колісних транспортних засобів, можна дійти висновку, що виконавець за договором про технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів після прийняття транспортного засобу в роботу, зобов`язаний надати якісні послуги та забезпечити зберігання колісного транспортного засобу, а у разі недотримання вказаний вимог - відшкодувати замовнику збитки.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1 14 лютого 2018 року звернувся до СТО ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" із заявкою № З4331298 від 14 лютого 2018 року на проведення технічного обслуговування та ремонту автомобілю „Volkswagen Tiguan", д.н.з. НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності (а.с.26-27), яка містить усі істотні умови договору про технічне обслуговування і ремонт транспортного засобу (а.с.44-47).

14 лютого 2018 року ТОВ „Автомобільний дім Атлант-М" прийняло від ОСОБА_1 вказаний транспортний засіб за актом передання-приймання в технічно несправному стані (а.с.28), про що в заявці № З4331298 від 14 лютого 2018 року зроблено відповідний запис „не заводиться". А саме, автомобіль позивача був доставлений до СТО відповідача на евакуаторі. Заявкою № З4331298 від 14 лютого 2018 року сторонами було погоджено перелік та вартість робіт, в якій стоять підписи позивача ОСОБА_1 і співробітника відповідача (а.с.47).

Також наданими сторонами письмовими доказами підтверджується, що відповідачем у справі згідно до заявки № З4331298 від 14 лютого 2018 року в період із 14 лютого 2018 року (14:21) по 19 лютого 2018 року (11:19) було проведено діагностику автомобіля позивача Volkswagen Tiguan", д.н.з. НОМЕР_1 , VIN№ НОМЕР_3 , що підтверджується протоколом діагностики ( а.с. 89-95), а також виконано і інші погодженні із позивачем роботи направлені на встановлення причин поломки двигуна , що вбачається із форми заявки №З4331298 від 14 лютого 2018 року, яка була сформована 14 лютого 2018 року 0 16 год та підписана самим позивачем ОСОБА_1 ( а.с. 85-88) .

Аналізуючи підстави звернення до суду з указаним позовом, норми цивільного законодавства України, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а також оскаржувані судові рішення, колегія суддів дійшла такого висновку.

Предметом позову у цій справі є стягнення пені за прострочення виконання відповідачем зобов`язання щодо обслуговування автомобіля позивача Volkswagen Tiguan", д.н.з. НОМЕР_1 , в частині не проведення діагностики автомобіля.

Разом із тим судом першої інстанції встановлено, що вказана діагностика автомобіля позивача відповідачем була проведена про що свідчить сам факт додавання позивачем копії зазначеного протоколу діагностики до матеріалів позовної заяви, копією вказаного протоколу наданого відповідачем до відзиву на позовну заяву, час час затримки зазначений позивачем з 14 лютого 2018 року по 14 березня 2019 року не є об`єктивним, оскільки доказів того, що відповідач умисно утримував автомобіль позивача на протязі часу після проведеного діагностичного дослідження матеріали справи не містять. Тому висновок суду першої інстанції про не доведення позивачем заявлених позовних вимог є законним та обґрунтованим.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на те, що на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір при поданні апеляційної скарги з позивача не справлявся, то судові витрати у вигляді судового збору за перегляд справи в суді апеляційної інстанції згідно із статтями 141, 382 ЦПК України слід віднести в рахунок держави.

Керуючись статтями 367 - 369, 372, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2021 рокузалишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв