Провадження № 2/161/439/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2022 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :
головуючого судді Філюк Т.М.
за участю секретаря судового засідання Остимчук О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів, -
22 грудня 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів та відшкодування матеріальної, моральної шкоди.
Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2003 року. Від цього шлюбу в них народилось двоє дітей: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24 вересня 2009 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 грудня 2010 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з 20 червня 2010 року і до досягнення повноліття. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 серпня 2011 року ухвалено позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дочок. 27 листопада 2019 року рішенням Луцького міськрайонного суду ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на 1400 гривень щомісячно.
Позивач вказує, що на теперішній час її витрати на дітей значно зросли, зокрема на харчування, придбання одягу, взуття, предметів побуту, лікування та на забезпечення соціально-психологічних потреб, розвиток творчих здібностей. Власними силами вона не може в повній мірі забезпечити достатній рівень для гармонійного фізичного та духовного розвитку дітей. Наведені обставини зумовлюють її звернення до суду з цим позовом.
Крім того, вказує, що відповідачем не сплачуються аліменти, які визначені рішенням суду, у зв`язку з чим виникла заборгованість за період з 01.08.2020 року по 01.10.2021 року в сумі 42 000 гривень.
Враховуючи вищенаведене, позивач просить збільшити розмір утримуваних з ОСОБА_2 аліментів та стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей : доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на місяць для дітей відповідного віку до досягнення повноліття, а також стягнути пеню за весь час несплати аліментів в сумі 15 064 гривень та відшкодувати понесені судові витрати.
Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 січня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав.
Позивач в судове засідання не з`явилась, заявою від 12 травня 2022 року позивач просить розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи - не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.
Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.
Згідно з положеннями ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).
Суд встановив, що сторони є батьками малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час досягла повноліття, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.6,7).
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04 жовтня 2010 року ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання утримання дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 800 гривень щомісячно до досягнення повноліття.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2019 року ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 а утримання утримання дітей: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 800 гривень щомісячно на 1400 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення повноліття.

Також встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 серпня 2011 року ухвалено позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дочок: доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Спірні правовідносини регулюються положеннями Сімейним кодексом України (далі по тексту СК України)

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За частинами першою та другою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. ст. 183, 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181СК України).

Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривень, з 1 грудня - 2833 гривень. Таким чином, мінімальний гарантований розмір аліментів починаючи з 01 січня 2022 року становить для дітей віком від 6 до 18 років - 2618 гривень.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такий висновок також узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13, відповідно до якої вимоги зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватись, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених в ст. ст. 182 - 184 СК України, не може обумовлюватись разовим її здійсненням й відповідно з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження. Аналогічний висновок міститься в постанові Верховного Суду № 61-41437св18 від 10 вересня 2018 року.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, аналізуючи норми Закону, які регулюють спірні правовідносини, а також, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом збільшений прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд дійшов висновку, що слід змінити розмір аліментів, що належать до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

На думку суду такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини.

В частині збільшення розміру аліментів на утримання доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , слід відмовити, оскільки на час розгляду справи остання вже досягла повнолітття, а розмір аліментів у новому розмірі сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Щодо вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів суд зазначає таке.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

За рішенням суду аліменти присуджуються у частці від доходу платника аліментів або у твердій грошовій сумі. У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Законодавчо визначено розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що та особа, яка повинна сплачувати аліменти, виконала ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за несплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо.

Таких правових висновків щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).

З довідки-розрахунку, складеної державним виконавцем суд встановив, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітніх дітей. Розрахунок заборгованості здійснено за період з 01 серпня 2020 року до 01 жовтня 2021 року, розмір заборгованості станом становить 42 000 гривень (а. с. 15).

Встановивши, що з вини відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 серпня 2020 року по 01 жовтня 2021 року в сумі 15045 гривень.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Крім того, у своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії.

Як встановлено судом, 03 грудня 2021 року між ОСОБА_1 , як клієнтом, та адвокатом Лавренчуком О.В. було укладено Договір про надання правової допомоги, відповідно до якого останній взяв на себе зобов`язання з надання професійної правничої допомоги. На виконання вищевказаного Договору, представник позивача надав своєму клієнту послуги в загальному розмірі 5000 грн.

З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при її розгляді, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є належним чином обґрунтованими та такими, що відповідають принципам розумності та справедливості.

При визначенні суми відшкодування суд також виходив з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в сумі 992 гривні 40 копійок слід стягнути з відповідача на користь держави.

Керуючись 10, 12, 28, 77, 81, 263-265, 280-284, 288, 354, 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити частково.

Збільшити розмір аліментів, визначених рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 листопада 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1

15064 ( п`ятнадцять тисяч шістдесят чотири) гривні неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 5000 ( п`ять тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992 гривні 40 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_2 ).

Дата складання повного тексту рішення 16 травня 2022 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т. М. Філюк