ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 листопада 2022 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 744/826/21

Головуючий у першій інстанції Смага С. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/775/22

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Висоцької Н.В., Шитченко Н.В.

із секретарем: Шкарупою Ю.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області, ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2022 року (ухвалено о 09.34) у справі за позовом ОСОБА_1 до Семенівської міської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, ОСОБА_2 про захист права користування присадибною земельною ділянкою,

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Семенівської міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 про захист права користування присадибною земельною ділянкою шляхом визнання недійсним пункту 48 рішення № 98 від 24.12.2020 Семенівської міської ради 2 сесії 8 скликання про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 0,0602 га (кадастровий номер :02:001:0180) за адресою: м. Семенівка.

Обґрунтувала позов тим, що 23.10.1998 за договором дарування отримала у дар від ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який вона зареєструвала пізніше, а саме 25.10.2019.

Зазначала, що відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції 1990 року) до неї перейшло право користування присадибною земельною ділянкою загальною площею 1200 кв.м, з врахуванням площі під вказаним будинком та спорудами.

Указувала, що рішенням № 98 від 24.12.2020 Семенівська міська рада затвердила документацію із землеустрою та передала ОСОБА_2 у власність 0,0602 га площі земельної ділянки, що належить позивачці, порушивши її право користування землею, тому, оскільки, рішення щодо припинення права користування ОСОБА_1 вказаною земельною ділянкою не приймались, оскаржуване позивачкою рішення міської ради підлягає визнанню недійсним як незаконне.

Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що оскаржуваним рішенням порушені права позивачки як землекористувача, передбачені ст. 95 ЗК України.

Заявниця зазначає, що за приписами ст. 349 ЦК України у разі знищення майна, право на яке підлягає державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру, однак такі умови відповідачами не виконані.

Наголошує, що відсутні підстави для припинення її прав на земельну ділянку, передбачені ст. 141, 143 ЗК України, судового рішення про припинення її прав на земельну ділянку не приймалось.

Указує, що будь-яких повідомлень в сенсі ст. 335 ЦК України, їй не надходило, оголошення в засобах масової інформації щодо будинку не було, в державному реєстрі будинок не значиться як безхазяйний.

У відзиві на апеляційну скаргу Семенівська міська рада Новгород-Сіверського району Чернігівської області просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення районного суду - без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, ухвалення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що повна руйнація будинку призвела до неможливості використання його як житлового, у зв`язку з чим змінилось призначення спірної земельної ділянки, яка тривалий час не використовувалась для обслуговування цього житлового будинку.

Наголошує, що реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 була проведена позивачкою з порушенням норм чинного законодавства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Відповідачка вказує, що проведена позивачкою реєстрація права власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 по суті є нікчемною, оскільки остання фактично зареєструвала право власності за порожнім місцем, адже, право володіння, користування та розпорядження будинком у неї як на час реєстрації, так і на даний час відсутнє.

Зазначає, що Семенівська міська рада, ухвалюючи рішення про надання дозволу на розробку технічної документації про передачу їй земельної ділянки у власність діяла в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений законом.

Уважає твердження ОСОБА_1 про те, що вона продовжувала обробляти земельну ділянку неправдивими, оскільки ця земельна ділянка до кінця 2020 року була захаращена сміттям та позивачкою за цільовим призначенням не використовувалась.

Вислухавши суддю доповідача, заслухавши пояснення представника позивачки ОСОБА_4 адвоката Полубня С.В., який просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про задоволення позовних вимог, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи №859 на домоволодіння АДРЕСА_1 , перевіривши доводи апеляційної скарги та доводи, викладені у відзивах на апеляційну скаргу, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Апеляційний суд не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною 4 статті 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що на момент прийняття Семенівською міською радою рішення про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0602 га, належний позивачці житловий будинок, поштовою адресою якого раніше значилась: АДРЕСА_1 , у зв`язку з його повною руйнацією було вилучено з житлового фонду з анулюванням поштової адреси та знято з обліку КП «Новгород-Сіверське МБТІ»; у ОСОБА_1 на той час не було права користування земельною ділянкою, призначеною для обслуговування житлового будинку.

З висновками районного суду щодо наявності підстав для відмови у задоволенні позову колегія суддів погоджується, але їх не можна вважати такими, що відповідають вимогам закону щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх обставин справи у їх сукупності.

Із встановлених судом першої інстанції обставин справи та додатково досліджених судом апеляційної інстанції витребуваних матеріалів встановлено, що рішенням виконавчого комітету Семенівської районної ради депутатів трудящих від 26.05.1958 № 314 надано ОСОБА_5 і ОСОБА_6 право індивідуального будівництва на земельній ділянці АДРЕСА_2 площею 1200,0 кв.м (т. 1 а.с. 131).

11.06.1958 за актом техніка - інвентаризатора проведено в натурі відвід земельної ділянки площею 1200,0 кв.м, розташованої у АДРЕСА_2 у користування ОСОБА_5 і ОСОБА_6

11.06.1958 між виконкомом Семенівської селищної ради депутатів трудящих та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 укладено договір про надання у безтермінове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п`яти включно за вказаною вище адресою, загальною площею 1200 кв.м, посвідчений 14.06.1958 нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори (т. 1 а.с. 128-129).

У подальшому домоволодіння було зареєстровано в рівних частках за ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , після смерті ОСОБА_6 належну йому 1/2 частку успадкувала ОСОБА_7 згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.03.1992.

За договором дарування жилого будинку від 23.10.1998, посвідченого державним нотаріусом Семенівської державної нотаріальної контори Чернігівської області та зареєстрованого в реєстрі № 1711, ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_1 жилий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 5 т. 1) на земельній ділянці земель місцевої ради. У матеріалах інвентаризаційної справи даний договір відсутній. В органах БТІ реєстрація даного договору ОСОБА_1 проведена не була.

Рішенням 16 сесії 23 скликання Семенівської міської ради Чернігівської області від 15.05.2001 вулиця Комінтерна перейменована на вулицю Пряму (а. с. 123, 130 т. 1).

19.03.2019 представниками Семенівської міської ради складено акт опису нерухомого майна, що має ознаки безхазяйного за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановлено, що дерев`яний зруб будівлі повністю зруйнований, покрівля повністю зруйнована, тобто будинок фактично зруйнований (а. с.119 т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Семенівської міської ради Чернігівської області від 27.03.2019 № 61 надано дозвіл на знос житлового будинку АДРЕСА_1 , анульовано поштову адресу житлового будинку та виключено його з житлового фонду. Порушено перед Семенівським відділенням КП «Новгород-Сіверське МБТІ» питання зняття з інвентарного обліку житлового будинку за вказаною адресою (а. с. 118 т. 1).

Довідка Семенівського відділення КП «Новгород-Сіверське МБТІ» від 25.01.2022 № 15 свідчить, що житловий будинок АДРЕСА_1 , знятий з обліку БТІ 06.09.2019 на підставі рішення виконавчого комітету Семенівської міської ради від 27.03.2019 (а. с. 120 т. 1).

При цьому, з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що 25.10.2019 за заявою ОСОБА_1 зареєстровано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору дарування від 23.10.1998 (а.с. 6-7 т. 1).

Що стосується земельної ділянки, на якій був розташований знятий з обліку БТІ житловий будинок АДРЕСА_1 , апеляційним судом встановлено наступне.

Згідно повідомлення Семенівської міської ради Чернігівської області від 24.10.2022 спірна земельна ділянка тривалий час використовувалась як сміттєзвалище, ні за ким зареєстрована не була, тобто, кадастрового номеру не мала і в розумінні статті 79-1 ЗК України сформованою не була. Вказана земельна ділянка при затвердженні технічної документації набула правового статусу земель запасу.

За інформацією ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області від 13.10.2022 за проектом землеустрою щодо відведення земельних ділянок земельна ділянка кадастровий номер :02:001:0151 площею 0,0865 га була внесена до Державного земельного кадастру.

Рішенням 37 сесії 7 скликання Семенівської міської ради від 28.07.2020 №946 Семенівській міській раді надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки, яка перебуває в землях запасу площею 0,0865 га (кадастровий номер :02:001:0151) з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства на ділянки розміром 0,0263 та 0,0602 га (а.с. 22, 28 т. 1).

На підставі даного рішення Семенівською міською радою Новгород-Сіверського району Чернігівської області замовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,0865 га з кадастровим номером :02:001:0151 для ведення особистого селянського господарства за адресою: м. Семенівка (а.с. 4-17 т.2).

Рішенням сорокової сесії сьомого скликання Семенівської міської ради від 16.10.2020 № 1046 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,0865 га кадастровий номер :02:001:0151 на території Семенівської міської ради та передано її у комунальну власність міській раді, у результаті чого утворились дві земельні ділянки: 1) земельна ділянка площею 0,0263 га з кадастровим номером :02:001:0179 для ведення особистого селянського господарства; 2) земельна ділянка площею 0,0602 га з кадастровим номером :02:001:0180 для ведення особистого селянського господарства, які перебували у комунальній власності міської ради (а.с. 28 т.2).

24.12.2020 другою сесією восьмого скликання Семенівської міської ради прийнято рішення № 98, яким затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для ведення особистого селянського господарства площею 0,0602 га (кадастровий номер :02:001:0180) за адресою: м. Семенівка та передано земельну ділянку у власність ОСОБА_2 (а.с.27 т. 2).

Земельна ділянка площею 0,0263 га з кадастровим номером :02:001:0179 для ведення особистого селянського господарства перебуває у комунальній власності міської ради (а. с. 26 т. 2).

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України).

За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи за зверненням фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними вимог.

У частині другій статті 16 ЦК України законодавець визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, а також зазначив, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За своїм призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Першочергово захист цивільних прав та інтересів полягає в з`ясуванні того, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Як неодноразово звертав увагу Верховний Суд, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

У постанові ВП ВС від 02.02.2021 № 925/642/19 зроблені такі висновки: порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Із статті 6 Конвенції вбачається, що доступ до правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту), кожен чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому ефективним слід розуміти спосіб, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

При зверненні до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 19 лютого 2009 року у справі «Марченко М. В. проти України», заява № 4063/04) у контексті забезпечення права на доступ до правосуддя можна зробити висновок, що для його реалізації на національному рівні необхідна наявність спору щодо «права» як такого, що визнане у внутрішньому законодавстві; мова повинна йти про реальний та серйозний спір; він повинен стосуватися як самого права, так і його різновидів або моделей застосування; предмет провадження повинен напряму стосуватися відповідного права цивільного характеру.

Тобто підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Отже, суд першочергово перевіряє, чи були порушені права позивача, яким способом вони мають бути поновлені і чи є відповідні позовні вимоги у справі.

Так, ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про захист її права користування присадибною земельною ділянкою обравши способом захисту визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0180.

При цьому наявність права користування присадибною земельною ділянкою, позивачка пов`язує із набуттям у дар житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в силу ст. 30 ЗК України (в редакції 1990 року), що діяла на момент укладення договору дарування.

Статтею 346 ЦК України передбачені підстави припинення права власності, п. 4 ч. 1 вказаної статті визначено, що право власності на майно припиняється у разі знищення майна. Аналогічні положення містяться у ч. 1 ст. 349 ЦК України.

У справі встановлено, що внаслідок повної руйнації будинку АДРЕСА_1 , який був подарований позивачці ОСОБА_3 за договором дарування від 23.10.1998, він перестав існувати як об`єкт права власності, наслідком чого стало зняття його з обліку в БТІ 06.09.2019. Земельна ділянка під будинком в розумінні статті 79-1 ЗК України сформованою не була.

Чинне законодавство передбачає принцип єдиної юридичної долі земельної ділянки та побудованого на ній нерухомого майна, який полягає в тому, що до особи, яка набуває право власності на об`єкт нерухомого майна, також переходить право власності або користування на відповідну земельну ділянку, на якій таке майно розташоване. За таким, у разі знищення нерухомого майна, втрачається статус земельної ділянки як присадибної за відсутності відповідного її оформлення.

Після зняття будинку з обліку в БТІ, земельна ділянка, на який був розташований спірний зруйнований будинок, передана у комунальну власність, віднесена до земель запасу з присвоєнням їй кадастрового номеру :02:001:0151. У подальшому вказана земельна ділянка поділена на 2 земельні ділянки: площею 0,0263 га з кадастровим номером :02:001:0179 та площею 0,0602 га з кадастровим номером :02:001:0180 із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 24.12.2020 земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0180 за оскаржуваним рішенням Семенівської міської ради передана у власність ОСОБА_2 .

З аналізу вказаних норм матеріального та процесуального закону та обставин справи слідує, що визнання недійсним рішення № 98 від 24.12.2020 Семенівської міської ради про затвердження документації із землеустрою та передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0602 га з кадастровим номером :02:001:0180 не відновить порушене, на думку позивачки право користування присадибною земельною ділянкою, яка на момент подачі позову перестала існувати як такий об`єкт.

При цьому районний суд дійшов вірного висновку, що проведена 25.10.2019 державним реєстратором реєстрація права власності позивачки на житловий будинок АДРЕСА_1 суперечить закону, оскільки будинок на час реєстрації виключено з житлового фонду та знято з обліку в БТІ як знищений.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що відсутні в даному випадку обставини, які підтверджують наявність порушення права позивачки, за захистом якого вона звернулась до суду.

ОСОБА_1 не довела факту порушення її прав відповідачами, відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у позові, незалежно від інших встановлених судом обставин.

Саме з викладених вище підстав суд першої інстанції і повинен був відмовити у задоволенні позову ОСОБА_4 .

Доводи апеляційної скарги, які зводяться до того, що оспорюваним рішенням Семенівської міської ради порушені права позивачки як землекористувача спростовуються вищевикладеними обставинами та встановленими апеляційним судом фактами.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню, а рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 вересня 2022 року зміні з викладенням його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ч. 4, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Семенівського районного суду Чернігівської області від 07 червня 2022 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 06.11.2022.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

Н.В. Шитченко