Справа № 168/515/22
Провадження № 2/168/219/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 листопада 2022 року смт. Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого-судді Малюти А.В.,
секретаря судових засідань Сулеви Н.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Стара Вижівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням
Позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить суд визнати відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням по АДРЕСА_1 .
В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що є власницею житлового будинку по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстрована вона та її онук ОСОБА_2 . З моменту реєстрації останній не проживав у будинку ні дня, його особисті речі в будинку відсутні, будь-яких витрат по утриманню будинку він не здійснює. На її вимогу знятися з реєстрації ОСОБА_2 реагує позитивно. Але здійснити цього особисто не має можливості. Оскільки перебуває в Російській Федерації. Тому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування цим житловим будинком. Судові витрати по справі залишає за собою.
Позивач в судове засідання не з`явилася. ЇЇ представник подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримує. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Викликався до суду в тому числі оголошенням на веб-сайті Старовижівського районного суду. Жодних заяв та відзив на позов не подавав.
Враховуючи, подану заяву позивачкою про розгляд справи у її відсутності, а також те, що відповідач немає реальної можливості з`явитися до суду, суд розглядає справу за відсутності сторін.
Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, суд розглядає справу в порядку, встановленому частиною 2 статті 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Так як, одночасно існують умови, визначені частиною 1 статті 280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.
Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Статтею 47 Конституції України визначено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно статей 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно частини 1 статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до вимог частини 1 статті 391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно частини 1 статті 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», коли особа була відсутня понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати її такою, що втратила право на жилу площу.
Відповідно до статті 71 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї, жиле приміщення зберігається за ними протягом шести місяців.
Згідно статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Стаття 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, підписана від імені України 09 листопада 1995 року та ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.
Судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок в АДРЕСА_1 (а.с.5)
Згідно з погосподарською книгою №1 в зазначеному будинку зареєстровані позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та її онук відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 . Проте, за даною адресою не проживає з 2012 року (а.с.6).
Відповідач з моменту реєстрації з 2012 року не проживав у будинку ні дня, його особисті речі в будинку відсутні, будь-яких витрат по утриманню будинку він не здійснює. На вимогу позивачки знятися з реєстрації ОСОБА_2 реагує позитивно, але здійснити цього особисто не має можливості. Оскільки перебуває в Російській Федерації.
Суд вважає, що залишення відповідача бути зареєстрованим за адресою житлового приміщення, що належить позивачці ОСОБА_1 є значною перешкодою у здійснені нею свого права щодо вільного користування та розпорядження належним їй житловим приміщенням.
Враховуючи вищевикладене, та приймаючи до уваги, той факт, що відповідач не проживав за місцем своєї реєстрації жодного дня з 2012 року, тобто понад шість місяців, ніяких домовленостей з приводу користування відповідачем вказаним житловим приміщенням не досягалося, витрати на його утримання не здійснює, а тому правових підстав для подальшої його реєстрації у будинку наразі немає. Внаслідок чого суд приходить до висновку про необхідність визнання відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним будинком.
Керуючись статтями 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 260, 263-265, 280-281 ЦПК України,
суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням- задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Старовижівського районного суду Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя А.В.Малюта