Справа № 750/2130/22
Провадження № 2-о/740/77/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2022 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючої - судді Пантелієнко В.Г.

за участю секретаря Зінич А.С.

з участю заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ніжині справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Деснянський районний відділ у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області про встановлення факту постійного проживання на території України,

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 рокув с. Синевир Хустського району Закарпатської області.

10.04.1979 року отримав паспорт УРСР , який втратив приблизно у 2000 році. З 1979 року по 22 червня 1984 року навчався у Київському державному університеті ім. Т.Г. Шевченка. 09 січня 1989 року отримав військовий квиток, виданий Управлінням СБ України в Чернігівській області. З 01 березня 1990 року по 09.12.1991 року працював на підприємстві Чернігівський обласний проектний будівельний трест «Чернігівоблбуд» на посаді інженера-програміста. З 23 березня 1989 року по 27.01.2005 року був зареєстрований зі своєю дружиною та дітьми за адресою: АДРЕСА_1 .

На даний час у нього виникла необхідність у отриманні паспорта громадянина України, проте для цього необхідно встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Так як увесь вказаний період з дня народження він не виїздив з України і проживав на її території, просив встановити даний факт.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги з викладених у заяві підстав, просив встановити факт постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, що необхідно йому для отримання паспорта громадянина України. Крім того, пояснив, що у 2000 році він втратив паспорт УРСР і оскільки не знав куди звернутись за отриманням нового паспорта проживав без вказаного документу. До 2003 року постійно працював офіційно, про що маються відповідні записи у трудовій книжці, в подальшому працював неофіційно. З 2005 року він фактично проживає у АДРЕСА_2 .

Представник заінтересованої особи Деснянського районного відділу у м. Чернігові Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області в судовому засіданні не заперечувала задоволення заяви.

Заслухавши заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 12, 76ЦПК України суд вирішує цивільно-правовий спір на засадах змагальності, кожна сторона зобов`язана доказами довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Синевир Хустського району Закарпатської області (а.с.5).

30 січня 1997 року ДПІ м. Чернігів заявнику присвоєно ідентифікаційний номер, що підтверджується довідкою на а.с. 6.

З картки прописки форми А та довідки паспортної служби КП «Деснянське» Чернігівської міської ради від 08.01.2013 року вбачається, що ОСОБА_1 з 23 березня 1989 року був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 та знятий з реєстрації за рішенням суду, як безвісно відсутній 27 січня 2005 року. Також у картці прописки форми А міститься інформація про наявність у ОСОБА_1 паспорта серії НОМЕР_1 , виданого Межгорським РВВС Закарпатської області 10.04.1979 року (а.с.9-10)

Згідно записів з трудової книжки, виданої ІНФОРМАЦІЯ_3 на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вбачається, що заявник з 01.08.1984 року по 15.05.2003 року безперервно працював у організаціях на території України, зокрема в Чернігові та Києві (а.с. 40-44). Крім того, відповідно до військового квитка, виданого 09.01.1998 року Управлінням СБУ по Чернігівській області, з 09 жовтня 1997 року має звання капітан запасу (а.с. 45-49).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 травня 2020 року скасовано рішення суду від 23 листопада 2004 року про визнання ОСОБА_1 безвісно відсутнім (а.с.15-16)

Як вбачається з відповіді Деснянського РВ у м. Чернігові УДМС України в Чернігівській області, ОСОБА_1 було відмовлено у оформленні паспорта громадянина України (а.с. 17).

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України.

Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України, який дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Указом Президента України від 27.06.2006 року №588/2006 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України» затверджено Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, який визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України; оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України.

Відповідно до п.8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань

громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до п.1 ч.1 ст. 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території на зазначену дату, подає серед інших документів, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24 серпня 1991 року.

В судовому засіданні дослідженими письмовими доказами доведено, що ОСОБА_1 станом на 24.08.1991 року, на момент проголошення незалежності України, дійсно проживав на території України.

Зважаючи на те, що від встановлення зазначеного факту залежить отримання заявником паспорта громадянина України, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку для його встановлення, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про громадянство України», ст.ст. 258-259, 263-265, 315 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на території України станом на 24 серпня 1991 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя В.Г. Пантелієнко