Справа № 627/457/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі

головуючої Л.В. Вовк,

з участю секретаря Л.В. Тішакіної,

позивача ОСОБА_1 ,

законного представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини і припинення стягнення аліментів, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору : служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області

у с т а н о в и в :

В серпні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини і припинення стягнення аліментів , третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору :служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області .

У позовній заяві вказано, що відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 22.08.2019 , шлюб між батьками позивачки , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. В лютому 2022 року позивачка змінила своє місце проживання та стала проживати разом з батьком ОСОБА_2 в с Рябоконеве Богодухівського району Харківської області. Мати дитини проживає з іншим чоловіком в м. Полтаві. ОСОБА_2 забезпечив позивачці гідні умови проживання та самостійно несе витрати на її утримання. Позивачка не може в повному обсязі розпоряджатися аліментами , оскільки банківська картка , відкрита на її ім`я , знаходиться у матері . Позивачка звернулася до служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області з заявою про її бажання проживати з батьком . Згідно відповіді служби у справах дітей , ОСОБА_1 , відповідно до вимог чинного законодавства, має право вільно обирати собі місце проживання , оскільки досягла чотирнадцяти років . Позивач , не погодившись з вказаною відповіддю служби , просить суд визначити її місце проживання до досягнення нею повноліття з батьком ОСОБА_2 та припинити стягувати з ОСОБА_2 аліменти на її утримання на користь матері ОСОБА_4 .

У судовому засіданні позивач та її законний представник позовні вимоги підтримали з підстав, які зазначені у позові, просять задовольнити .

Відповідач в судове засідання не з`явилася, проте надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник третьої особи у судовому засіданні проти позову заперечувала , просить відмовити , пояснивши , що позивачка досягла чотирнадцяти років та вправі вільно обрати собі місце проживання . На думку представника третьої особи , витребування у органу опіки та піклування висновку щодо місця проживання дитини не є недоцільним , оскільки такий спір між батьками дитини не існує та дитина сама обрала з ким із батьків їй краще проживати, так як досягла 14 річного віку.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази і давши їм належну оцінку, дослідивши матеріали цивільної справи № 641/1588/19, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є дочкою ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 21.02.2019 року. (а.с.5).

Відповідно до рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 22.08.2019 (справа №641/1588/19) шлюб , зареєстрований 23.04.2008 Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції Харківської області ,між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набрало законної сили 16.10.2019 . а.с. 8-9)

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 09.08.2022 , ОСОБА_1 проживає без реєстрації з 24.02.2022 за адресою : АДРЕСА_1 . ( а.с. 14).

Відповідно до характеристики Краснокутської селищної ради від 09.08.2022, ОСОБА_2 проживає разом з донькою ОСОБА_1 та батьками у квартирі за вище вказаною адресою. Компроментуючих матеріалів на ОСОБА_2 у старостинському окрузі не має. ( а.с. 15).

З інформації служби у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області вбачається , що неповнолітня дитина ОСОБА_1 висловила своє бажання проживати разом з батьком ОСОБА_2 . За результатами проведеної бесіди з матір`ю дитини ОСОБА_4 встановлено , що мати любить свою дочку , виконує батьківські обов`язки , враховує інтереси дитини щодо місця проживання дитини з батьком , будь-якого тиску при цьому на дитину не здійснює .

При вирішенні спору, суд звернувся до наступних норм законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.4 ст.152 СК України дитина має право звернутися за захистом своїх прав та інтересів безпосередньо до суду, якщо вона досягла чотирнадцяти років.

Нормами чинного цивільного законодавства, зокрема главою 4 підрозділу 1 розділу 2 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою (ст.31 ЦК України), а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою (ст.32 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч.3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2 ст. 29 ЦК України).

Вказані норми кореспондуються із нормами Сімейного Кодексу України.

Так, статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір`ю та батьком щодо місця проживання малолітньої дитини.

При цьому, в ч. 3 ст. 160 СК України закріплено, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до роз`яснень, наданих Верховним Судом України в п. 18 Постанови Пленуму № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України , якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , досягла чотирнадцяти років, а відтак з цього часу втратила статус малолітньої дитини.

Таким чином, суд звертає увагу на те, що в судовому порядку можливе вирішення спору щодо місця проживання лише малолітньої дитини, а місце проживання неповнолітньої дитини визначається нею самою.

Отже, пред`явлення до суду вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини не передбачено нормами чинного законодавства, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає , так як на момент подачі позову до суду ( 09.08.2022 ), так і на момент ухвалення рішення у справі ОСОБА_1 досягла чотирнадцятирічного віку, а відтак їй належить право самостійно обирати місце свого проживання.

Вказане узгоджується з Постановою Верховного Суду від 25.01.2018 справа № 537/5119/15-ц.

Спору про наявність між батьками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , щодо місця проживання дитини не має.

Інші доводи ОСОБА_1 не дають підстав для висновку про порушення її прав як дитини , а тому не заслуговують на увагу.

Щодо вимоги про припинення стягнення аліментів з ОСОБА_2 , суд зазначає наступне.

Судовим наказом , виданим Краснокутським районним судом Харківської області від 23.08.2019 , справа № 627/895/19, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_1 у розмірі ј частини заробітку ( доходу) платника аліментів щомісячно , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з 22.08.2019 і до досягнення дитиною повнолітття. Судовий наказ набрав законної сили. ( а.с. 10)

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів , виданим ст. державним виконавцем Краснокутського ВДВС у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Харків) від 09.08.2022 , заборгованість зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_2 станом на 09.08.2022 відсутня . ( а.с. 13 ).

Проте, відповідно до ч. 1ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.

Відповідно до ст.273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.

При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Судом встановлено, що на даний час неповнолітня донька ОСОБА_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_2 в с.Рябоконеве Богодухівського району Харківської області , що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Як встановлено дитина проживає з батьком та знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідачки. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає, що батько позивачки , ОСОБА_2 не позбавлений права звернутися до суду з позовом до ОСОБА_4 про припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 , які стягуються на підставі судового наказу виданого Краснокутським районним судом Харківської області від 23.08.2019.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Враховуючи вище викладене, позовні вимоги позивачки про припинення стягнення аліментів на утримання дитини є такими , що не підлягають задоволенню, оскільки позивачка не є стороною виконавчого провадження та з таким позовом може звернутися до суду платник аліментів ОСОБА_2 до одержувача аліментів ОСОБА_4 .

Керуючись ч.3 ст.160 , ст.192 СК України, ст. 7, 10, 12, 13, 76, 81, 263-265 , ч.4 ст. 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини і припинення стягнення аліментів, третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП : НОМЕР_2 ;

Законний представник позивача : ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , зареєстрована по АДРЕСА_2 , РНОКПП : НОМЕР_3 ;

Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору : служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області , місце знаходження : вул.Охтирська ,1 смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області ,62002.

Повний текст рішення виготовлений 21.12.2022.

Суддя Л. В. Вовк