Справа № 309/1449/22
Провадження № 2/309/274/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2022 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Губаль Г.М.

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Позов вмотивований тим, що 07.05.2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилося двоє дітей - донька ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною розірвання шлюбу є те, що сімейне життя не склалося, відносини погіршилися. Вони є різними людьми, з різними поглядами на життя, втратили почуття любові та взаємоповаги. На даний час шлюб існує лише формально.

Між сторонами досягнуто згоди, що син ОСОБА_6 буде проживати з батьком, а донька ОСОБА_4 , самостійно прийме рішення щодо місця свого проживання. Тобто спорів щодо визначення місця проживання дітей не має, а тому згідно правового висновку ВС у справі №339/143/20 суд вправі при розірванні шлюбу вирішити питання про залишення проживання дитини разом з батьком чи матір`ю.

Посилаючись на викладене позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем 07 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харків Харківського міського управління юстиції за а/з №496 - розірвати. Сина ОСОБА_6 залишити на проживанні разом з батьком.

Відзив на позов відповідачем ОСОБА_3 не подавався.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала позов та просила його задовольнити. Ствердила, що вже більше року не проживає разом з чоловіком, а тому вирішила подати на розлучення. Примирення між ними неможливе. Оскільки неповнолітній син прив`язаний до батька, то вони погодилися, що такий буде проживати з ним, а їх дочка з нею.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав позивача та просив позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 не заперечив проти задоволення позову. Ствердив, що більше року з дружиною не проживає, збереження сім`ї є неможливе. Неповнолітній син проживає разом з ним у м.Харків, а дочка проживає з дружиною, і спору з цього приводу не має.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 07.05.2011 року Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харків Харківського міського управління юстиції за а/з №496 (а.с.8).

Від даного шлюбу народилося двоє дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11), та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).

Також з матеріалів справи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання позивача ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , а зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_3 та неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ОСОБА_6 є: АДРЕСА_2 (а.с.10, 12, 13).

Згідно довідки від 03.04.2012 року позивач ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа з фактичним місцем проживання: АДРЕСА_3 (а.с.14).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач заперечень проти його розірвання не надав, а тому суд приходить до висновку, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 слід розірвати.

Щодо вирішення питання про залишення неповнолітнього сина на проживанні разом з батьком, суд зазначає наступне.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Такого ж правового висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 та від 22 грудня 2021 року в справі № 339/143/20.

Відтак, оскільки між сторонами у справі відсутній спір щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина, і такі погодилися, що син залишиться проживати разом з батьком, з яким він наразі проживає, то відповідна позовна вимога ОСОБА_1 також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992 грн. 40 коп., сплаченого позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 289, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) який зареєстровано 07 травня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харків Харківського міського управління юстиції за актовим записом №496 - розірвати.

Неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити на проживання з батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992 грн. 40 коп. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 16 травня 2022 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.