Справа № 444/3838/21
Провадження № 2/444/333/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2022 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Ясиновський Р. Б.

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовківської міської ради Львівського району Львівської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом. Просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Обгрунтовує позов наступним. До цього часу вона проживала у м. Львові, однак колишній чоловік зневажливо ставився до неї, бив і ображав, і тому, вона з дитиною приїжджала до своїх родичів у с. Мокротин Жовківського району Львівської області. Від знайомих людей вона довідалась, що у селі є старий дерев`яний будинок, який належить чоловікові, який до того проживав у Львові, і що у цьому будинку він буває рідко. В подальшому вона познайомилась із власником будинку, ОСОБА_2 , і домовилась з ним, що він їй продасть цей будинок. Як завдаток вона дала йому 3 000 гривень, але розписки не брала. Як гарантію їхньої домовленості він передав їй усі документи на будинок: договір дарування, Витяг про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів, технічний паспорт, Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Куди ОСОБА_2 витратив гроші, їй невідомо. Зважаючи на те, що ОСОБА_2 зловживав алкогольними напоями, договору вони так і не встигли укласти. Як згодом їй розказали сусіди, ОСОБА_2 помер, а на його похорон ніхто не приїжджав. Поховання здійснили коштами та силами сільської ради. Її про похорон ніхто не повідомив. Заповіт від імені ОСОБА_2 . Мокротинською сільською раюю не посвідчувався. Після його смерті і до теперішнього часу ніхто спадщину не прийняв.

Зважаючи на її сімейні обставини, 12 червня 2007 року Мокротинська сільська рада прийняла рішення № 16 «Про надання у користування житлового будинку». Жодних дій по визнанню спадщини відумерлою та по прийняттю у комунальну власність будинку Мокротинська сільська рада не вчиняла. А відтак вона була позбавлена можливості набути право власності на вказаний будинок в інший спосіб, ніж за рішенням суду.

Стверджує, що вона разом з членами своєї сім`ї відкрито безперервно користується цим житловим будинком з серпня 2007 року, а Жовківська міська рада Львівського району Львівської області (як правонаступник Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області) позбавлена можливості самостійно оформити її права на зазначений житловий будинок, оскільки не є власником такого.

З огляду на це вона вирішила звернутися до суду за захистом своїх прав та визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями за набувальною давністю для того, щоб зареєструвати місце проживання членів її сім`ї, в тому числі її малолітніх дітей.

Вказує, що у 2010 році вона уклала шлюб із ОСОБА_3 , у зв`язку із чим змінила прізвище " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ". У цьому ж році у них народився син ОСОБА_6 .

Зазначає, що за весь час постійного добросовісного безперервного проживання і користування цим будинком вона усвідомлювала, що будинок є чужим, оскільки ніяких документів на її ім`я виготовлено не було. Однак вона продовжувала таким відкрито добросовісно користуватися, здійснювати капітальні і поточні ремонтні роботи, осучаснювати та створювати належні і вкрай необхідні умови для проживання сім`ї з дітьми. Уся громада села знає, що в цьому будинку проживає її сім`я. Тому, на даний час, є нагальна необхідність отримати правовстановлюючий документ на будинок та зареєструватися в такому.

Позивачка вважає цей житловий будинок з господарськими будівлями своїми, так як повністю зробила ремонт в будинку та осучаснила такий; є добросовісним володільцем майна; володіння здійснюється протягом усього строку відкрито; володіння майном продовжується безперервно. Зважаючи на наведене, просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача Жовківської міської ради Львівського району Львівської області в судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника міської ради. Зазначив, що проти задоволення позову ОСОБА_1 не заперечують.

Судом вирішено розгляд справи проводити за відсутності сторін по справі та на підставі поданих до суду доказів, зважаючи на подані сторонами письмові заяви.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Позивачка ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львів. Зареєструвала шлюб 21 серпня 2010 року у відділі РАЦС Жовківського РУЮ Львівської області із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією паспорта громадянина України серія НОМЕР_1 , виданого Шевченківським РВ у м. Львові ГУ ДМС України у Львівській області 19 серпня 2014 року та копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 . У зв`язку із реєстрацією шлюбу позивачка змінила прізвище " ОСОБА_4 " на " ОСОБА_5 ".

Із копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14 вересня 2004 року, вбачається, що ОСОБА_2 є власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування /900/ 04.08.2004 / ОСОБА_7 , приватний нотаріус Жовківського райнотокругу/.

ОСОБА_2 помер, заповіт від його імені Мокротинською сільською раюю не посвідчувався, що стверджується копією довідки виконавчого комітету Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 255 від 15.04.2021. Після смерті ОСОБА_2 ніхто спадщину не прийняв.

Згідно записів Мокротинської сільської ради ОСОБА_8 , 1977 р.н., проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з серпня 2007 року та до складу її сім`ї входять ОСОБА_3 , 1964 р.н., чоловік, ОСОБА_9 , 2004 р.н., ОСОБА_6 , 2010 р.н., син, що стверджується копією довідки Жовківської міської ради Львівського району Львівської області № 254 від 15.04.2021.

Рішенням 8 сесії V демократичного скликання Мокротинської сільської ради Жовківського району Львівської області від 12 червня 2007 року № 16 "Про надання у користування житлового будинку" ОСОБА_8 дозволено проживати у житловому будинку по АДРЕСА_1 на час зголошення спадкоємців. Зобов`язано ОСОБА_8 підтримувати житловий будинок і господарські споруди в належному стані і при появі спадкоємців звільнити його.

Із копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 14 січня 2022 року на замовлення ОСОБА_1 , вбачається, що загальна площа приміщень - 51, 5 кв.м, житлова (основна) - 30, 7 кв. м., допоміжна (підсобна) - 20, 8 кв.м. Житловий будинок споруджений у 1957 році. При будинку є сарай, споруджений у 1957 році, ворота з хвірткою та огорожа.

Згідно з ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Згідно з ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 9 ПП ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до п.п. 11, 14 ПП ВСУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Позивачка у позовній заяві стверджує, що вона разом з членами своєї сім`ї відкрито, безперервно та добросовісно користується цим житловим будинком з господарськими будівлями з серпня 2007 року.

Суд враховує, що відповідач не заперечує щодо визнання за позивачкою права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Частина 1 статті 316 ЦК України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

У відповідності до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З врахуванням встановленого під час розгляду справи, добросовісного відкритого безперервного володіння позивачкою майном із 2007 року та того, що відповідач визнає позовні вимоги, суд приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту в судому порядку і у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 23, 247, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 , право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга подається до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ясиновський Р. Б.