Справа №303/3150/22
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18 жовтня 2022 року м.Мукачево

МУКАЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в особі: головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судового засідання Добош О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Мукачево в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 та Верхньокоропецького споживчого товариства до Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Завидівської сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,-

В С Т А Н О В И В:

11 травня 2022 року позивач ОСОБА_1 та Верхньокоропецьке споживче товариство звернулись до суду з позовною заявою, в якій просять визнати незаконним та скасувати рішення Завидівської сільської ради №315 від 06 вересня 2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель та передати у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0947 га. за адресою: АДРЕСА_1 », визнати незаконним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0947 га., розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :00:001:1210, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення Завидівської сільської ради № 315 від 06 вересня 2019 року, скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0947 га., розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :00:001:1210.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Завидівської сільської ради №315 від 06 вересня 2019 року передано у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0947 га за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, 27 грудня 2000 року Верхокоропецьке СТ продало приміщення одного магазину розташованого на земельній ділянці площею 0,09 га. Таким чином, внаслідок прийняття Завидівською сільською радою рішення №315 від 06 вересня 2019 року були значно порушені права позивачів та незаконно вилучені у них земельні ділянки загальною площею 470 м2, у зв`язку з чим у позивачів виникло право на звернення до суду із позовом про захист їх прав.

Відповідно до ч.2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно ч. 3 ст. 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку.

Враховуючи викладене, Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.05.2022 року, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30 червня 2022 року від Мукачівської міської ради на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти позову в повному обсязі, вважає доводи позивачів не відповідають нормам матеріального та процесуального права, та є безпідставними, виходячи з наступного. Разом з тим, дані виключні повноваження сільської, селищної, міської ради визначені і в пунктах «а» та «б» ст. 12 Земельного кодексу України, в яких зазначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належать розпорядження землями територіальних громад, а також передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до Земельного кодексу України. Разом з тим, з доданих договорів купівлі-продажу від 14.12.2004 року (відчуження продтоварного магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що розташований на земельній ділянці площею біля 570 кв м) та від 31.12.2004 року в реєстрі за № 3475 (відчуження магазину) неможливо визначити межових та інших характеристик земельних ділянок, а відтак - дані документи не можуть свідчити про те, що земельна ділянка ОСОБА_2 , фактично займає територію земельних ділянок позивачів загальною площею 420 кв м. Інших доказів, у тому числі - матеріалів геодезичних вишукувань та перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) або ж інші висновки експертів, які б надали можливість наочно визначити наявність заявленого перетину земель, їх межі точки дотику та площу накладення. Також графічна інформація про накладення меж відсутня у Державному земельному кадастрі. З вищевикладеного вбачається, що земельна ділянка, яка перебуває у власності ОСОБА_2 , сформована з присвоєнням їй кадастрового номера, а право власності зареєстровано у встановленому порядку, а позивачами не доведено того факту, що при формуванні земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:1210 площею 0,0947 га були порушені їхні права та вимоги чинного законодавства України. Враховуючи те, що позовні вимоги у справі, що розглядається, обґрунтовані лише заявленим фактом накладення меж земельних ділянок, який позивачами необґрунтований та непідтверджений, та те, що у позові позивачі не наводять підстави незаконності рішення про надання земельної ділянки у власність, вважає позовні вимоги необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

27 липня 2022 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в кому позивач зазначає, що аргументи, наведені у відзиві є безпідставними, надуманими та такими, що не відповідають ні нормам чинного законодавства, ні фактичним обставинам справи. Доводи наведені у відповіді на відзив є аналогічними із доводами позовної заяви.

09 серпня 2022 року надійшов відзив відповідача ОСОБА_2 , в якому просить відмовити у задоволені позову виходячи з наступного. Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних спів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року № 43, яка діяла до 23 серпня 2013 року, передбачалося зазначення площі земельних ділянок у державних актах з точністю до двох знаків після коми. Постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року № 1051, якою затверджено Порядок ведення Державного земельного кадастру, п.14 визначено, що про об`єкти Державного земельного кадастру вносяться відомості про значення площі об`єкта Державного земельного кадастру з точністю до чотирьох значущих цифр після коми. Отже, станом на 2000 рік (оформлення договору купівлі-продажу) відомості про земельної ділянки встановлювалися в форматі дві цифри після коми, а тільки із 2012 з точністю до 4 значущих цифр після коми. На підставі зазначеного вбачається, що відповідачем не порушено норм визначення розміру земельної ділянки. Межі земельної ділянки не виходять за її конфігурацію, і розмір не перевищує розміру визначеного договором купівлі-продажу.У позовній заяві позивач зазначає, що ширина земельної ділянки зі сторони АДРЕСА_1 погоджувалася керівником В.Коропецького СТ - Гірких у розмірі 22 м., а станом на сьогодні становить 24 м. дане твердження є абсурдним, виходячи з наступного: Верхньокоропецьке СТ ні на момент оформлення договору купівлі-продажу від 27.12.2000 року, ні на момент звернення до суду з даним позовом не є ні користувачем, ні власником, ні орендарем зазначеної чи суміжної земельної ділянки. Порядок надання у постійне користування та передачу в оренду земельних ділянок визначено ст. 123, 124 ЗК України (від 25.10.2001 р.) та ст. 19 ЗК України (в редакції від 13.03.1992 року) який втратив чинність з 01.01.2002 року, надання земельних ділянок здійснюється за проектом ведення цих ділянок. А посилання позивача, що В.Коропецькому СТ рішення Завидівської сільської ради від 07.09.1999 року передано у постійне користування земельну ділянку площею 0.18 га і останній вправі на законних підставах користуватися даною ділянкою є абсурдним, та таким, що не відповідає дійсності. Крім того, до матеріалів позовної заяви не надано жодного доказу на підтвердження факту, що позивачі використовують частину земельної ділянки, яка перебуває у власності відповідача ОСОБА_2 , не надано жодного доказу щодо накладки зареєстрованої на праві власності за ОСОБА_2 на земельні ділянки позивачів. Адже рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розробку земельної документації містить розмір земельної ділянки який є орієнтованим, і може бути змінений у межах сформованої ділянки. Також не надано доказів, яким чином та як саме сформована та зареєстрована земельна ділянка перешкоджає у доступі позивачів до своїх земельних ділянок. Посилання позивачів, що відповідачі не виконали рішень трьох інстанції, які винесені у період 2008-2009 року також не відповідає дійсності, так як на момент винесення рішень суду від 17.06.2008року (та рішення апеляційної та касаційної інстанції) не була прийнята норма про затвердження кількості цифр після коми у визначенні розміру земельних ділянок. На підставі зазначеного вбачається, що суди І-ІІІ інстанції при винесенні зазначених рішень керувалися чинним законодавством на момент винесення зазначених рішень.

Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частин першої та другої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі "Надточій проти України" (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Предметом спору є земельна ділянка площею 0, 0947 га„ надана ОСОБА_2 у власність для обслуговування житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі прийнятого Завидівською сільською радою рішенння та виданого Державного акту на право приватної власності на землю, у зв`язку з чим у суміжних землекористувачів Верхньокоропецького споживчого товариства та ОСОБА_1 , виникли перешкоди у користуванні належними їм приміщенням закусочної та магазином « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2004 року, укладеного між Верхньокоропецьким СТ та ОСОБА_1 остання набула право власності на будівлю магазину площею 84, 4 кв. м. в АДРЕСА_1 , який згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 13 липня 2007 року зареєстрований як продтоварний магазин « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Рішенням сьомої сесії шостого скликання Завидівської сільради № 82 від 03.11. 2011 року, гр-ці ОСОБА_1 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,0570 га., на якій розташовано об`єкт нерухомості - магазин, що належить ОСОБА_1 , на праві приватної власності, згідно свідоцтва про право власності від 31.12.2004 р. в межах населеного пункту в АДРЕСА_1 . для будівництва та обслуговування будівель торгівлі (а.с.43).

Встановлено, що згідно рішення № 315, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,0947 за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001: 1210 (а.с.10).

Разом з тим, згідно договору купівлі-продажу від 27.12.2000 р ОСОБА_2 було передано у власність приміщення, розташоване на земельній ділянці, площа якої становить 0,09 га (а.с. 40).

Рішенням 13-ї сесії 23-го скликання Завидівської сільської ради від 26 грудня 2000 року, тобто за день до укладення договору купівлі-продажу, зазначена земельна ділянка площею 0, 09 га передана ОСОБА_2 у приватну власність для обслуговування будівлі в АДРЕСА_1 .

При продажі ОСОБА_2 зазначеного приміщення між нею та споживчим товариством був узгоджений поділ земельної ділянки з зазначенням розмірів земельних ділянок та їх конфігурацій, ширина якої з боку АДРЕСА_1 становить 22.00 метра, однак згідно рішення № 315, ОСОБА_2 передано у власність земельну ділянку площею 0,0947 за адресою АДРЕСА_1 , кадастровий номер :00:001: 1210 та становить 24.00 метра (а.с.10).

Відповідно до ст.14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право надувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно з вимогами ст. 19 Конституції України, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до вимог ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначений перелік способів захисту земельних прав, який не є вичерпним. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з правом володіння земельною ділянкою.

Статтею 143 Земельного кодексу України визначено що примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 149 Земельного кодексу України земельні ділянки, надані у постійне користування із земель державної та комунальної власності, можуть вилучатися для суспільних та інших потреб за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, що здійснюють розпорядження земельними ділянками відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу з урахуванням вимог статті 150 цього Кодексу. Вилучення земельних ділянок здійснюється за письмовою згодою землекористувачів, а в разі незгоди землекористувачів - у судовому порядку. Справжність підпису на документі, що підтверджує згоду землекористувача на вилучення земельної ділянки, засвідчується нотаріально.

Згідно ст.155 ч.1 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст.158 ч.2 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Вказане рішення Завидівської сільради та Державний акт на землю суперечать правам та інтересам Верхокоропецького СТ та ОСОБА_1 , які є належними власниками будівель та землекористувачами суміжної з ОСОБА_2 земельної ділянки.

Таким чином, внаслідок прийняття Завидівською сільською радою рішення № 315 від 06 вересня 2019 року, були порушені права позивачів, а саме незаконно вилучені у них земельні ділянки загальною площею 470 м2.

Згадане рішення Завидівської сільської ради перешкоджає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 вільно володіти та користуватись належними їм будівлями та земельними ділянками необхідними для їх обслуговування, так як створено перешкоди для під`їзду вантажних автомобілів до приміщень магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та закусочної.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки матеріалами справи доведено, що ширина земельної ділянки по АДРЕСА_1 має становити 22 метра, а фактично ширина такої 24 метра.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь позивачів судовий збір в розмірі 1 984 грн. 80 коп.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 223, 258, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст.116, 141, 149,155, 158 Земельного кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та Верхньокоропецького споживчого товариства до Мукачівської міської ради, ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення Завидівської сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задовольнити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення Завидівської сільської ради № 315 від 06 вересня 2019 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель та передати у власність гр. ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0947 га. за адресою: АДРЕСА_1 ».

Визнати незаконним та скасувати Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0947 га., розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :00:001:1210, виданий ОСОБА_2 на підставі рішення Завидівської сільської ради № 315 від 06 вересня 2019 року.

Скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею площею 0,0947 га., розташовану по АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :00:001:1210.

Стягнути з Мукачівської міської ради та ОСОБА_2 на користь Верхньокоропецького споживчого товариства та ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляцйної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 .

Позивач: Верхньокоропецьке споживче товариство, , с.Верхній Коропець, вул Шенборна 59, Мукачівський район, поштовий індекс 89660.

Відповідач: Мукачівська міська рада, , м.Мукачево, пл.Духновича, 2, поштовий індекс - 89600

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 18.10.2022 року.

Головуючий В.О.Монич