Справа № 351/720/16-ц
Провадження № 22-ц/4808/566/22
Головуючий у 1 інстанції Калиновський М.М.
Суддя-доповідач Василишин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Фединяка В.Д., Максюти І.О.

секретаря Возняк В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Снятинського районного суду від 31 січня 2022 року, постановлену у складі судді Калиновського М.М. в м. Снятин, у справі за поданням головного державного виконавця Снятинського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шинкарука Ігоря Васильовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

В січні 2022 року головний державний виконавець Снятинського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шинкарук І.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Подання мотивоване тим, що на виконанні Снятинського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № 59769299 з виконання виконавчого листа № 351/720/16-ц, виданого 13 березня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 115 000 грн основного боргу, 132 250 грн відсотків за користування позикою, 10 350 грн 3% річних, а всього 257 600 грн та 2 576 грн судових витрат. Боржником за вказаним виконавчим документом є ОСОБА_1 12 серпня 2019 року виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Однак, боржником декларацію не надано, рішення суду не виконано та не здійснено будь-яких дій, спрямованих на його виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавцем встановлено, що боржник ніде не працює, пенсію не отримує, відкритих рахунків, нерухомого майна не має, за боржником зареєстровано транспортний засіб, який згідно постанови про розшук майна боржника подано у розшук у 2019 році. Виконавцем надсилалися на адресу боржника виклики про явку до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, на які ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки виконавця не повідомляв. З моменту відкриття виконавчого провадження і по сьогоднішній день боржником пред`явлено квитанції про часткову сплату боргу. На запит виконавця Державна прикордонна служба України листом від 20 січня 2022 року повідомила, що ОСОБА_1 державний кордон України не перетинав.

Посилаючись на те, що до теперішнього часу рішення суду в повному обсязі не виконано, державний виконавець просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 351/720/16-ц, виданого 13 березня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 115 000 грн основного боргу, 132 250 грн відсотків за користування позикою, 10 350 грн 3% річних, а всього 257 600 грн та 2 576 грн судових витрат.

Ухвалою Снятинського районного суду від 31 січня 2022 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 до виконання зобов`язань, покладених на нього згідно виконавчого листа № 351/720/16-ц, виданого 13 березня 2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 115 000 грн основного боргу, 132 250 грн відсотків за користування позикою, 10 350 грн 3% річних, а всього 257 600 грн та 2 576 грн судових витрат.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно задоволив подання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, оскільки жодних доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, державним виконавцем не надано.

Вказує, що ОСОБА_1 систематично виїжджає на заробітки за кордон і по мірі можливості погашає заборгованість шляхом переказу грошових коштів на ім`я стягувачки, що підтверджується квитанціями «Western Union», наданими державним виконавцем, згідно яких ОСОБА_1 переслав 4 040 доларів США. Такі дії ОСОБА_1 повністю суперечать висновкам суду першої інстанції про його умисне ухилення від виконання зобов`язань.

Зауважує, що робота за кордоном є єдиним джерелом доходу ОСОБА_1 і обмеження його у праві виїзду за кордон унеможливить виконання рішення суду.

З цих підстав просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні подання.

Відзив на апеляційну скаргу в порядку, передбаченому ст. 360 ЦПК України, до апеляційного суду не надходив.

У засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

Враховуючи, що відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконанні Снятинського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) знаходиться виконавче провадження № 59769299 з виконання виконавчого листа № 351/720/16-ц, виданого 13 березня 2019 року Снятинським районним судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 115 000 грн основного боргу, 132 250 грн відсотків за користування позикою, 10 350 грн 3% річних, а всього 257 600 грн та 2 576 грн судових витрат (а.с. 107, 108).

Також встановлено, що рішення суду боржником в повному обсязі не виконано.

Задовольняючи подання головного державного виконавця Шинкарука І.В., суд першої інстанції виходив з того, що боржник, достовірно знаючи про наявність невиконаного зобов`язання, вказане зобов`язання умисно та протягом тривалого часу не виконує, на попередження виконавця не реагує, будь-які докази, які б вказували на наявність поважних причин для невиконання зобов`язання відсутні, що в своїй сукупності вказує на ухилення боржника від виконання зобов`язання згідно виконавчого листа № 351/720/16-ц, виданого 13 березня 2019 року.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Аналіз перелічених норм законів дає підстави стверджувати, що необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Верховний Суд України в листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» роз`яснив, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Згідно з положеннями ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 441 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» саме заявник - виконавець зобов`язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником рішення суду.

Головним державним виконавцем Шинкаруком І.В. не надано доказів навмисного або іншого свідомого невиконання боржником рішення суду.

Натомість з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 21 березня 2018 року переказав на ім`я стягувачки ОСОБА_5 800 доларів США, 16 серпня 2019 року - 1 000 доларів США, 02 грудня 2019 року - 1 000 доларів США та 17 квітня 2020 року - 1 240 доларів США, а всього 4 040 доларів США, що підтверджується наданими виконавцем квитанціями «Western Union», що власне ним не заперечується (а.с. 96, 99, 101, 103). Наведене свідчить про відсутність факту ухилення боржника від виконання покладених на нього обов`язків.

Суд першої інстанції зазначених обставин не врахував та дійшов помилкового висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язання згідно виконавчого листа № 351/720/16-ц, виданого 13 березня 2019 року. Висновок суду не відповідає встановленим обставинам справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення. По суті встановленого в задоволенні подання головного державного виконавця Шинкарука І.В. слід відмовити.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задоволити.

Ухвалу Снятинського районного суду від 31 січня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні подання головного державного виконавця Снятинського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Шинкарука Ігоря Васильовича про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 квітня 2022 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Фединяк В.Д.

Максюта І.О.