Провадження № 2-о/554/277/2022
У Х В А Л А

про залишення без руху

13 жовтня 2022 року м. Полтава

Суддя Октябрського районного суду м.Полтави Гольник Л.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , третя особа Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві Північно Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Суми) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України,-

в с т а н о в и в:

До суду через систему «Електронний суд» надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Ігнатова Є.Є. про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, в якій просила встановити факт народження ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в пологовому будинку м.Алушта, АР Крим, Україна від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України. Відомості про батька дитини прохала внести на підставі ч.1 ст.135 СК України, та вказати батьком дитини ОСОБА_3 , громадянина України. Справу слухати у відсутність заявників.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Дослідивши заяву з додатками, вважаю, що відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України заяву належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно з п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

В своїй заяві заявник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у пологовому будинку в м.Алушта вона народила дитину ОСОБА_2 . У зареєстрованому шлюбі вона не перебуває та є матір`ю одиначкою.

Однак, обґрунтовуючи факт народження дитини, заявниця посилається на «медицинское свидетельство о рождении» від 22.03.2021, з якого вбачається, що « ОСОБА_4 , которая состоит в зарегистрированном браке», народила дитину хлопчика. Однак, надане свідоцтво жодним чином не підтверджує, що дитина при народженні отримала ім`я ОСОБА_2 .

У даному випадку доказом народження дитини може бути свідоцтво про народження дитини, видане органами влади, які діють на тимчасово окупованій території.

Відповідно до п.7 Постанови пленуму ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст.135 СК, тобто за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові дитини записуються за її вказівкою. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи.

Як вбачається зі ст. 130 СК України заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно з ч. 1 ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Заявниця вказує, що в шлюбі вона не перебуває, проте відповідно до долученого «медицинского свидетельства о рождении» від 22.03.2021, вбачається, що « ОСОБА_4 , которая состоит в зарегистрированном браке», народила дитину хлопчика. Таким чином, заявником не доведено, що вона не перебуває у шлюбі.

Відповідно до абзацу першого п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України.

Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. У разі смерті батьків або в разі якщо вони з інших причин не можуть зареєструвати народження дитини, державна реєстрація проводиться за заявою родичів, інших осіб, уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина чи в якому вона перебуває. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів.

Відповідно до Розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є, зокрема:

а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о);

б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Для розгляду відповідної справи у суді орган державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації народження, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації.

При цьому заявником до суду не подано доказів, що він звертався до органу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації народження дитини ( відсутня відмова органу державної реєстрації актів цивільного стану у реєстрації народження дитини).

Відповідно до пункту 21 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Заява про встановлення факту народження дитини подана у зв`язку з необхідністю оформлення свідоцтва про народження зразка встановленого законодавством України та не пов`язана зі збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та нерухоме майно.

Такий висновок суду узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного суду від 20листопада 2019 року №243/12928/18.

У той же час, за змістом статті 8 Закону України «Про судовий збір» підставою для звільнення від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної особи. Особа, яка заявляє відповідне клопотання повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Однак, представником заявника не надано суду жодного доказу на підтвердження обставин, які зазначені у клопотанні щодо неможливості сплати заявником судового збору, тому підстави для звільнення від сплати судового збору або відстрочення його сплати відсутні.

Відповідно до пп. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою справляється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2022 року прожитковий мінімуму для працездатних осіб встановлено у розмірі 2481 гривень. Тобто ставка судового збору за подання фізичною особою до суду заяви у справах окремого провадження становить 496.20 гривень.

У зв`язку з чим, заявнику необхідно оплатити судовий збір у розмірі 496,20 грн.

Частинами 1, 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких підстав, позовну заяву слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків вказаної заяви.

Водночас суд роз`яснює, що заявник має право відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України звернутися з заявою про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Керуючись ст.ст.175,177,185,317,318 ЦПК України, суддя,

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , третя особа Шевченківський відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у м.Полтаві Північно Східного Міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Суми) про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позов вважається неподаним і повертається позивачу.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В.Гольник