Справа № 635/950/22
Провадження № 2/545/952/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2022 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.

при секретарі Снегир Я.С.

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Лисенко Андрія Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про захист прав споживачів та про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, суд -

В С Т А Н О В И В :

09.02.2022 року ОСОБА_1 в особі адвоката Лисенко А.О. звернувся до Харківського районного суду Харківської області із позовом до ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16 вересня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №6498, про стягнення з позивача на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 986 106, 84 грн, проте, вимог позивачу від відповідача щодо сплати вказаної заборгованості не надходило, і від нотаріуса позивач не отримував жодних повідомлень стосовно звернення ТОВ « Вердикт Капітал», за виконавчим написом, за умови заперечення позивачем розміру цієї заборгованості.

12.01.2022 року приватний виконавець Кудряшов Д.В. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №68140811 при примусовому виконанні виконавчого напису №6498 від 16.09.2021 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М.

Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. виконавчий напис № 6498 від 16.09.2021 року вчинено з порушенням норм Закону України «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку» на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв`язку з чим є підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки вказаний договір вона не укладала та його не підписувала.

Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірність заборгованості боржника перед стягувачем, що свідчить про наявність спору щодо суми заборгованості. При цьому, позивач зазначає, що з копії постанови приватного виконавця та виконавчого напису № 6498 від 16.09.2021 року, відсутнє посилання на те, чи взагалі надавався оригінал кредитного договору та інші необхідні документи нотаріусу для вчинення нотаріальної дії. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом не було дотримано вимог вчинення виконавчого напису, оскільки він вчинений без отримання відомостей про одержання позивачем письмової вимоги про добровільне усунення порушень. Отже, між сторонами існує спір щодо укладання кредитного договору та щодо суми заборгованості та порушено вимоги щодо документів, на підставі яких вчиняється виконавчий напис нотаріуса.

Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6498 від 16.09.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ « Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 986 106, 84 грн та стягнути з відповідачі всі судові витрати.

Розпорядженням Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Харківського районного суду Харківської області на Полтавський районний суд Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 16.11.2022 року справа прийнята до провадження, призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін (а.с. 49).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат Лисенко А.О. не з`явилися, подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець Кудряшов Д.В. у судове засідання не з`явилися, повідомлені у встановленому законом порядку про час та місце розгляду цивільної справи, що підтверджується оголошенням про виклик учасника судового процесу, розміщеним на офіційному веб-сайті судової влади України.

При цьому суд зауважує, що відповідач та треті особи повідомлялися рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток Харківським районним судом, тобто сторонам достовірно відомо про знаходження справи в суді.

Заперечень стосовно позовних вимог позивача, заяв або будь-яких клопотань суду не надано.

Неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин, або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в заочному провадженні за згодою представника позивача та за наявними в справі доказами за правилами спрощеного позовного провадження.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

26 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Родовід Банк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Родовід Банк) та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №_44/АЄ-007.07.2.

З виконавчого напису № 6498 від 16 вересня 2021 року вбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. звернено стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №_44/АЄ-007.07.2 від 26.09.2007 року. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.03.2018 року по 22.03.2021 року у сумі 986 106,84 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту у розмірі 618 731, 74 грн; сума заборгованості за відсотками та комісіями складає 367 375, 10 грн.

У виконавчому напису міститься напис, що строк платежу за Кредитним договором №_44/АЄ-007.07.2 від 26.09.2007 року настав. Боржником допущено прострочення платежів.

22 травня 2020 року між ПАТ «Родовід Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір №14 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ПАТ «Родовід Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України.

Відповідно до статті 87 Закону- для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині а після слів заставлене майно доповнити словами (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку) ; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: 11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу , п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: Доповнити перелік після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Наведене узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц,провадження №61-12629св19.

Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно , для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Разом з цим, даних про те, що Банк надав нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, у суду відсутні.

Отже, оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом Сазоновою О.М. 16 вересня 2021 року, після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КМУ №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватися до кредитного договору, укладеного між банком та позивачем, а тому зазначена у виконавчому написі заборгованість, не є безспірною і приватний нотаріус застосував не чинні на той момент норми, які не регулюють вчинення виконавчих написів про кредитних договорах, укладених у простій письмовій формі.

Таким чином, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Виконавчий напис здійснений з порушенням вимог закону та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Стосовно судових витрат по справі, суд приходить до такого.

Так, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно процесуальним законодавством.

Так, згідно з ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки, суд дійшов висновку, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, то й стягнення на його підставі грошових кошів з позивача на корись відповідача є протиправним, а тому позовні вимоги в зазначеній частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.133,ч.6 ст.141 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, судовий збір стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал»» слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 908,00 грн. за подання позову та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 454 грн.00 коп.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач просить стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Витратами на професійну правничу допомогу є гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомога, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Розмір цих витрат встановлюється договором про надання правової допомоги/актом за домовленістю сторін.

З вищенаведеного слідує, що процесуальний алгоритм доведення розміру витрат на професійну правову допомогу передбачає подання стороною судового процесу: попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат - разом із першою заявою по суті спору відповідно до ст.134 ЦПК України та доказів понесення судових витрат - до закінчення судових дебатів або, за попередньою заявою, протягом 5 днів після ухвалення судового рішення (у порядку, передбаченому ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Водночас процесуальні вимоги до доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу визначені в ч.ч 3,4 ст. 137 ЦПК України, яка вказує, що слід чітко визначити вичерпний перелік послуг, які будуть/можуть бути надані в межах супроводу судової справи.

Таким чином, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи).

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було надано до суду належним чином засвідчену копію договору про надання правничої допомоги № б/н від 04.02.2022 року, у п.4.1 якого містяться виправлення, а саме: сім тисяч на «вісім», які належним чином не обумовлені (а.с.15-16)

До договору долучений акт виконаних робіт від 05.02.2022 року, відповідно до якого перелік наданих послуг складає: консультація клієнта, узгодження правової позиції по справі, підготовка та подання позову про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову, підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів, підготовка та подання до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника, підготовка та подання до суду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Крім того, до заяви долучена ксерокопія товарного чека №б/н від 05.02.2022 року про сплату гонорару адвоката в розмірі 8000 грн ОСОБА_2 .

При цьому суд зазначає, що позивачем жодних документів щодо того, що сплачені кошти ОСОБА_2 належать позивачу, суду не надано.

З вказаних документів вбачається, що правнича допомога позивачеві була надана адвокатом Лисенко А.О., а вартість наданих послуг сплачена не позивачем, а іншою особою, тому підстав для задоволення вимог про стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача, суд не вбачає.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02 вересня 1993 року, Главою 16 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012р. № 296/5, ст. ст. 10, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 354-355 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП № НОМЕР_1 ) в особі адвоката Лисенко Андрія Олександровича до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Кудрявський узвіз, буд. 5-б, ), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович про захист прав споживачів та про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 6498, вчинений 16.09.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» заборгованості в загальному розмірі 986 106, 84 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт-Капітал» в дохід держави судові витрати, що складаються зі сплати судового збору в загальному розмірі 1 362,00 гривень.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя: Л. В. Богомолова