Справа № 130/1709/21
Провадження № 22-ц/801/1994/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Грушковська Л. Ю.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 рокуСправа № 130/1709/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Оніщука В.В. (суддя-доповідач),

суддів: Денишенко Т.О., Копаничук С.Г.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року, ухвалене у складі судді Грушковської Л.Ю., в залі суду,

встановив:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірними діями.

Позовна заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 тривалий час проживає за вказаною нею адресою, а саме: АДРЕСА_1 . По сусідству з нею на протязі останніх п`яти років межують ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які користуються земельною ділянкою, яка є власністю Жмеринської міської ради. Однак, використання відповідачами вказаної земельної ділянки здійснюється з системними порушеннями основ добросусідства, у зв`язку з чим 10.03.2021 позивачем отримано в користування від Жмеринської міської ради земельну ділянку, кадастровий номер :01:003:0082 та укладено було договір сервітутного користування.

Позивачем зазначено, що 02.06.2021 ОСОБА_2 обробляючи земельну ділянку, яка знаходиться в її користуванні, стала скидати видалений бур`ян на вказану вище ділянку. Побачивши засмічену частину земельної ділянки, позивач зробила зауваження ОСОБА_3 , яка там перебувала, із вимогою щоб ОСОБА_2 прибрала накидане нею сміття. Однак, ОСОБА_3 , яка є матір`ю ОСОБА_2 , грубо їй відповіла, нанесла удари по тілу та збила її з ніг. В подальшому зі сторони позивача було викликано поліцію та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП. У зв`язку із вказаними подіями у ОСОБА_1 були втрачені нормальні життєві зв`язки, змінено налагоджений спосіб життя, вона вимушена була докласти додаткових зусиль для організації свого життя та відновлювати своє право користування земельною ділянкою, так як відповідачі створили штучні перешкоди в її користуванні та унеможливили прохід позивача до інших її приватних земельних ділянок.

У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувшись в суд з позовом, просила:

- витребувати з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області всі матеріали перевірки щодо обставин подій, що відбулися 02.06.2021 на земельній ділянці, кадастровий номер №:01:003:0082, по яким здійснювалася перевірка заяви представника позивача;

- витребувати з Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області завірену копію відеозапису подій із нагрудних камер чергового наряду поліції, які 02.06.2021 перебували на земельній ділянці, кадастровий номер №:01:003:0082, та зафіксували обставини подій за заявою представника позивача;

- визначити протиправні дії ОСОБА_2 щодо того, що вона, в період другої половини 02.06.2021, навмисно засмітила частину земельної ділянки з кадастровим номером №:01:003:0082, яка в належний спосіб передана Жмеринською міською радою на праві сервітутного користування ОСОБА_1 ;

- визначити протиправні дії ОСОБА_3 щодо того, що коли ОСОБА_1 02.06.2021 зробила зауваження ОСОБА_3 щоб ОСОБА_2 прибрала навмисно засмічену частину земельної ділянки з кадастровим номером №:01:003:0082, ОСОБА_3 шляхом навмисних дій кинула ОСОБА_1 на ґрунт та брутально образила;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн. завданої діями ОСОБА_2 , що стосуються навмисного забруднення та засмічення земельної ділянки з кадастровим номером №:01:003:0082, якою на законних підставах користується ОСОБА_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 10000 (десять тисяч) грн. завданої діями ОСОБА_3 , що стосуються публічного приниження особи ОСОБА_1 шляхом збиття її з ніг та навмисного повалення на ґрунт.

- викликати в судове засідання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень та на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 гривень та на користь держави судовий збір у розмірі 992 гривні 40 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем ОСОБА_6 обрано невірний спосіб захисту цивільних прав та інтересів, так як вони не передбачені статтею 16 ЦПК України, а є обставинами, які підлягають з`ясуванню та підтвердженню доказами щодо правомірності чи неправомірності дій відповідачів.

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції входив з того, що відповідач ОСОБА_2 викинула бур`ян на земельну ділянку, належну на праві сервітутного користування ОСОБА_1 , а відповідач ОСОБА_3 збила ОСОБА_1 з ніг, в результаті чого остання впала на землю, у зв`язку з чим позивачу завдано моральної шкоди.

Щодо розміру моральної шкоди суд першої інстанції зазначив, що з урахуванням усіх встановлених обставини справи у їх сукупності, глибину душевних страждань позивача та вимоги розумності, виваженості та справедливості, розмір відшкодування моральної шкоди, спричиненої неправомірними діями відповідачів в сумі 1 000 грн з кожного із відповідачів є достатнім, співмірним та справедливим, хоча і має суто умовний вираз, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просили оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність відповідачів і належним чином про розгляд справи вони повідомлені не були.

Крім того, суд невірно дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивач не довела і матеріали справи не містять доказів на підтвердження її заподіяння діями відповідачів.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача впродовж встановленого апеляційним судом строку не надходив, при цьому доводи ОСОБА_1 про порушення її права на подання відзиву на апеляційну скаргу, є безпідставними, оскільки у випадку несвоєчасного отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження чи інших документів, особа не позбавляється права на подання відповідних процесуальних документів, зазначивши про існування певних обставин чи подання клопотання про продовження визначеного строку.

Апеляційна скарга на підставі статті 369 ЦПК України розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, відповідно клопотання позивача про виклик свідків у судове засідання не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди. В іншій частині рішення суду не оскаржується, у зв`язку з чим апеляційним судом не переглядається.

Рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині вказаним вимогам не відповідає.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії рішення Жмеринської міської ради 57 сесії 7 скликання від 27.02.2020 №1033, встановлено особистий сервітут на використання земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 0,0178 га, кадастровий номер :01:003:0082 під ріллею, за рахунок земель комунальної власності для права проходу та проїзду на велосипеді на умовах безоплатного земельного сервітуту, строком на 5 років (а.с. 10 на звороті).

Згідно з актом приймання - передачі земельної ділянки в особистий сервітут від 10.03.2020 ОСОБА_1 прийняла в особистий сервітут земельну ділянку, площею 0,0178 га, кадастровий номер :01:003:0082, для права проходу та проїзду на велосипеді (а.с. 11).

Відповідно до акту встановлення (відновлення) меж земельної ділянки від 15.04.2020, встановлено, що межі вказаної земельної ділянки в натурі (на місцевості) не закріплювалися у зв`язку з відсутністю межових знаків встановленого зразка. Тимчасово до моменту виготовлення межових знаків встановленого зразка, закріплено колами, наданими заявником ОСОБА_5 , у кількості 8 штук (а.с. 12).

Згідно з відповіддю начальника Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області А. Присяжнюка від 22.06.2021 на заяву ОСОБА_5 , відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення за статтею 152 КУпАП (а.с. 12 на звороті).

Із відповіді т.в.о. начальника Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Р. Мілієвського від 06.01.2022 вбачається, що усі відеозаписи з бодікамер поліцейських Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області за червень - липень 2021 року знищені зі спеціального терміналу зберігання відеозаписів (а.с. 65 а).

Відповідно до довідки від 18.06.2021, яка міститься в матеріалах перевірки звернення, 02.06.2021 до чергової частини Жмеринського РВП надійшло повідомлення від ОСОБА_5 про те, що сусідка вчиняє протиправні дії відносно його матері. Вказане повідомлення зареєстровано до журналу ЄО Жмеринського РВП за №3129, а з метою реагування його розгляд було доручено ст. ДОП СП Жмеринського РВП Д. Федоруку. В ході розгляду даного повідомлення було опитано ОСОБА_1 , яка повідомила, що 02.06.2021 близько 16:30 год. вона вийшла на територію свого домоволодіння, де у неї виникла суперечка із сусідкою ОСОБА_3 , так як з її слів, остання накидала бур`ян на стежку по якій вона ходить до свого городу. В подальшому ОСОБА_3 почала виражатися нецензурною лайкою у бік ОСОБА_1 та штовхнула її, внаслідок чого вона впала, однак від проходження СМЕ відмовилась. Згодом про дану подію розповіла своєму сину ОСОБА_5 , після чого він викликав працівників поліції. Також було опитано ОСОБА_5 , який повідомив, що 02.06.2021 йому стало відомо про конфлікт, який відбувся між його матір`ю ОСОБА_1 та її сусідкою ОСОБА_3 . Як пояснив ОСОБА_5 , даний конфлікт відбувся через те, що ОСОБА_3 викинула бур`ян із своєї земельної ділянки на землю, яка обтяжена сервітутом та була виділена для проходу його матері до належної їй земельної ділянки. Також ОСОБА_5 повідомив, що в ході даного конфлікту ОСОБА_3 штовхнула його матір, внаслідок чого остання впала на землю, однак видимих тілесних ушкоджень їй завдано не було. Також було опитано ОСОБА_3 , яка пояснила, що за адресою: АДРЕСА_2 , проживає її дочка ОСОБА_2 разом із своєю сім`єю. Як пояснила ОСОБА_3 , даний конфлікт виник між її дочкою і ОСОБА_1 та будь якого відношення до цього вона не має.

В подальшому було опитано ОСОБА_2 , яка пояснила, що 02.06.2021 близько 16:00 год. між нею та її сусідкою ОСОБА_1 дійсно виник конфлікт через те, що вона проривавши бур`ян на своїй земельній ділянці викидала його на земельну ділянку, яка обтяжена сервітутом та призначена для проходу ОСОБА_1 до її земельної ділянки. Також ОСОБА_2 пояснила, що більше ніяких протиправних дій не вчиняла.

Згідно з рапортом старшого інспектора-чергового ЧЧ СМ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області Дмитренко І.А. від 02.06.2021, о 19:15 год. 02.06.2021 надійшло повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_5 про те, що в АДРЕСА_2 сусідка на території заявника поводиться агресивно, кинула на землю мати заявника.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №370748 від 16.06.2021 за ст. 152 КУпАП ОСОБА_2 02.06.2021 викинула бур`ян/сміття на землю, яка перебуває у сервітутному користуванні та розташована у с. Мала Жмеринка, чим порушила правила благоустрою населених пунктів Жмеринської міської територіальної громади.

Згідно з висновком службового розслідування за фактом неналежного виконання службових обов`язків окремими працівниками Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 29.09.2021, за порушення службової дисципліни, що полягає у несвоєчасному складенні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст. 152 КУпАП застосовано попередження до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Задовольняючи частково позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції свій висновок обгрунтував встановленням обставин щодо викидання ОСОБА_2 бур`яну на земельну ділянку належну на праві сервітутного користування ОСОБА_1 , а також встановленням протиправних дій ОСОБА_3 відносно ОСОБА_1 ..

Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Положеннями частини другої статті 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі №466/8242/18 (провадження №61-943св20) зазначено, що «при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками».

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач зазначила, що їй було спричинено моральну шкоду внаслідок засмічення ОСОБА_2 частини земельної ділянки, яка перебуває у неї в користуванні, та образами, нанесенням ударів по тілу та збиттям її з ніг ОСОБА_3 .

При цьому, як на один із доказів завдання моральної шкоди, позивач посилається на протокол про адміністративне правопорушення №370748 від 16.06.2021 за ст. 152 КУпАП відносно ОСОБА_2 .

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише при наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, обов`язковими елементами якого є: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона (вина). Відсутність хоча б одного із вказаних елементів виключає склад правопорушення взагалі, а порушена справа підлягає закриттю.

При цьому, в процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України»(з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282.

Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини першої статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, статтею 152 КУпАП.

Згідно зі статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Зазначені норми передбачають, що остаточним рішенням у справі про адміністративне правопорушення є постанова, якою встановлюється вина особи.

Разом з тим, на підтвердження обставин щодо засмічення частини земельної ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, зокрема постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою встановлено вину особи, суду надано не було і матеріали справи її не містять.

Сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, адже не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», не доказує співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Також не можуть слугувати доказом засмічення земельної ділянки долучені позивачем до матеріалів справи фотознімки, на яких відображено наявність зірваного бур`яну, з огляду на наступне.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за №391/17686 (далі - Інструкція №376), чинної на дату виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до Інструкції №376 межовий знак - спеціальний знак встановленого зразка, яким закріплюється місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Отже, оскільки із вказаних вище фотознімків не вбачаються межі розмежування земельних ділянок, зокрема ділянки, яка перебуває в користуванні позивача, суд позбавлений можливості достовірно встановити місцезнаходження зірваного бур`яну, що є необхідною обставиною для доведення вини ОСОБА_2 в скоєнні інкримінованого їй правопорушення.

Будь яких інших доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_2 вказаного вище правопорушення матеріали справи не містять.

Відтак, оскільки позивачем не надано доказів вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, зокрема, постанови у справі про адміністративне правопорушення, якою б було встановлено вину останньої в її заподіянні та, відповідно було б встановлено наявність протиправних дій, колегія суддів вважає, що спричинення будь якої шкоди позивачу, зокрема і моральної, щодо стягнення якої заявлено вимогу, не доведено.

Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 , колегія суддів вважає за доцільне зауважити, що матеріали справи взагалі не містять будь - яких належних та допустимих доказів на підтвердження обставин щодо заподіяння останньою відповідної шкоди ОСОБА_1 .

Як було встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 від проходження медичного огляду (експертизи) відмовилась.

Також, колегія суддів не може прийняти до уваги, як такі що беззаперечно підтверджують обставини позову, покази допитаних у судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_5 , який є сином позивача та ОСОБА_4 , який є її чоловіком, щодо заподіяння діями ОСОБА_3 шкоди здоров`ю ОСОБА_1 , оскільки вони є близькими родичами позивача, а тому можуть бути зацікавленими в розгляді справи на користь останньої.

Як зазначено вище, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають з`ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відтак, з огляду на наведене вище, завдання відповідачами будь якої шкоди позивачу, зокрема, моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями або бездіяльністю відповідачів, судом не встановлено, а тому в задоволенні вимог ОСОБА_1 про стягнення зі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 моральної шкоди завданої неправомірними діями слід відмовити.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробивши висновок про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача моральної шкоди, не звернув увагу на зазначені вище обставини, зокрема щодо відсутності доказів заподіяння відповідачами такої шкоди та причинного зв`язку.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню, як ухвалене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, які зроблені з порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог статті 376 ЦПК України є підставами для його скасування з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди з підстав, викладених у цій постанові.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України визначено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судом апеляційної інстанції прийнято рішення про задоволення апеляційної скарги та відмову в задоволенні позову, а позивач звільнена від сплати судового збору, тому судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 17 серпня 2022 року в частині задоволених позовних вимог скасувати та постановити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди завданої неправомірними діями, відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя-доповідач: В. В. Оніщук

Судді: Т. О. Денишенко

С. Г. Копаничук