Справа№592/7468/22
Провадження №2/592/1840/22

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді Фоменко І.М., за участю секретаря судового засідання Щербань Г.Г., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на майно у вигляді 1/4 частки однокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно було приватизовано у лютому 1998 року ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 і ОСОБА_4 , а тому належить власникам на праві спільної сумісної власності. ОСОБА_5 за життя заповіт не склав, а тому позивач, як дружина померлого, є спадкоємцем першої черги за законом.

З метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме щодо частини квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

13.10.2022 року ОСОБА_3 отримала на руки постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки частка померлого (1/4) не була виділена в натурі. Позивач неодноразово зверталася до відповідачів із проханням подати нотаріусу заяву про визначення частки у справі спільної сумісної власності за померлим, проте до цього часу такої заяви подано не було. Тому позивач просить суд визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі спільної сумісної власності становить 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 24.10.2022 року відкрито загальне позовне провадження в даній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання з викликом сторін.

Відповідач ОСОБА_4 , повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні зазначила про відсутність заперечень порти задоволення позовних вимог; пояснила, що ОСОБА_4 є її сином, який на момент розгляду справи перебуває за кордоном і також не заперечує проти позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що, згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.02.1998 року Управлінням комунального майна та приватизації Сумської міської ради, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с.8-9).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер (а.с.7). Після смерті останнього відкрилася спадщина на належне йому майно (а.с.11), за життя померлий заповіт не посвідчував.

Згідно із ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом положень статті 182 ЦК України до складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстровано в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

З листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 вбачається, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

За правилом ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Положеннями ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно вимог ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Судовим розглядом встановлено, що, починаючи з 14.01.1988 року, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджуються копією Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 від 14.01.1988 року (а.с.6).

З метою оформлення спадкових прав після смерті чоловіка, ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги, звернулася до приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Давиденко І.А. із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Давиденко І.А. від 13.10.2022 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки для виділення у натурі частки померлого з метою оформлення на неї спадкових прав нотаріусу не було надано договору про визначення розміру часток, укладеного між співвласниками спадкового майна за життя спадкодавця, або рішення суду про визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності, або заяви від співвласників про визначення частки у праві спільної сумісної власності за померлим (а.с.10).

Відповідно до п. 4.16 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Пунктом 4.19 Глави 10 Розділу ІІ Порядку № 296/5 визначено, що якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Як вбачається із Свідоцтва про право власності на житло, виданого 27.02.1998 року Управлінням комунального майна та приватизації СМР, квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка входить до складу спадкового майна, належить співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

За правилом ч. 1 ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (ч. 1 ст. 368 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Зважаючи на викладене, оскільки квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить чотирьом власникам на праві спільної сумісної власності, за відсутності домовленості співвласників щодо розміру часток, на підставі наявних у справі доказів та за встановлених обставин, які не заперечуються відповідачами, суд вважає можливим визначити, що частка співвласника ОСОБА_5 ,, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , у справі спільної сумісної власності становить 1/4 частку вказаної нерухомості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно зі ст.ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України).

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, оскільки визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. 4, 76-83, 141, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визначити, що частка спадкодавця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності становить 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги через Ковпаківський районний суд м. Суми до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя І.М. Фоменко