Ухвала

Іменем України

13 жовтня 2022 року

м. Київ

справа № 496/5612/21

провадження № 61-9842ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі, про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі, про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 22 червня 2022 року зазначену справу призначено до судового розгляду на 03 жовтня 2022 року.

У вересні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про відвід судді у справі.

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року заяву ОСОБА_1 , подану представником - ОСОБА_2 , про відвід судді у справі повернуто заявниці без розгляду.

Ухвала місцевого суду мотивована тим, що заява підписана особою, яка не має повноважень на підписання та подання до суду таких заяв від імені позивачки; ОСОБА_2 не є адвокатом, а тому не може бути представником ОСОБА_1 у цій справі у відповідності до положень частини першої статті 60 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою місцевого суду, ОСОБА_1 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року повернуто заявниці з підстави, передбаченої пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду).

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, оскільки така ухвала відсутня у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду (частина перша статті 353 ЦПК України).

11 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року, у якій, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо оскарження ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Частиною другою статті 17 ЦПК України встановлено, що не допускається касаційне оскарження судового рішення суду першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Аналіз вказаних норм процесуального законодавства дає підстави дійти висновку, що касаційному оскарженню підлягає ухвала суду першої інстанції після її перегляду в апеляційному порядку.

Проте заявниця оскаржила у касаційному порядку ухвалу місцевого суду, яка не була предметом перегляду по суті судом апеляційної інстанції, оскільки ухвалою Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року повернуто заявниці з підстави, передбаченої пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду).

За змістом пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, відсутні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року.

Щодо оскарження ухвали Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року

Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення Верховний Суд дійшов переконання, що скарга є необґрунтованою, правильне застосування судом норми процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 129 Конституції України).

У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (частина перша статті 42 ЦПК України).

До кола основних прав учасників справи належить право подавати заяви та клопотання і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Спеціальним правом учасника справи є право подати відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України заяву про відвід судді з підстав, зазначених у статтях 36, 37 цього Кодексу.

Оскільки заява ОСОБА_1 , подана через представника - ОСОБА_2 , про відвід судді була підписана особою, яка не має повноважень на підписання та подання до суду таких заяв від імені позивачки, так як представник заявниці не є адвокатом, а тому не може бути представником ОСОБА_1 у цій справі, суд першої інстанції у відповідності до положень частини першої статті 60 ЦПК України залишив таку заяву без розгляду.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року, ОСОБА_1 вказувала, що зазначена ухвала підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Згідно із частиною другою статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

У цьому переліку відсутня така ухвала, як ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі.

Отже, зазначена ухвала суду першої інстанції не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Зазначені процесуально-процедурні обмеження права на апеляційне оскарження деяких ухвал місцевого суду окремо від остаточного рішення суду встановлено з метою ефективного здійснення правосуддя і не зменшують для сторін можливості доступу до суду апеляційної інстанції та не ускладнюють їм цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, оскільки сторони не позбавляються права на апеляційне оскарження таких ухвал місцевого суду взагалі, їх право лише відтерміновується до винесення остаточного рішення у справі.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

Аналогічний висновок сформульований у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17, постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 2-5151/09.

Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Встановивши, що ухвала суду першої інстанції про залишення без розгляду заяви про відвід судді відповідно до частини першої статті 353 ЦПК України не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги з підстави, передбаченої пунктом 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України (апеляційну скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду).

Таким чином, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного суду, що ухвала про залишення без розгляду заяви про відвід судді у справі не підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, оскільки така ухвала відсутня у переліку ухвал, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, оскільки зводяться до помилкового тлумачення норми процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, Верховний Суд дійшов висновку, що правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним, а касаційна скарга ОСОБА_1 ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року є необґрунтованою.

Керуючись пунктом 1 частини другої та частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2022 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 30 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, третя особа - Управління Державної казначейської служби України в Біляївському районі, про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний