Справа № 585/1327/21
Номер провадження 2/585/18/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2022 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі: головуючого-судді В.О. Шульги, за участю секретаря Ю.В. Кириленко, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 і просить: усунути ОСОБА_3 від права на спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ромни Сумської області; стягнути з ОСОБА_3 судові витрати у фактично понесеному розмірі. В обґрунтування позову вказано, що позивач разом зі своєю покійною матір`ю ОСОБА_4 проживала у житловому будинку АДРЕСА_1 . Починаючи з 2017 року мати захворіла цукровим діабетом та з того часу почала погано себе почувати, а тому постійно потребувала допомоги по господарству та стороннього догляду. Зокрема, з 2017 по 2018 роки, мати знаходилась на стаціонарному лікуванні в різних відділеннях КНП «Роменська ЦРЛ» РМР. Так, з 14.07.2017 по 29.07.2017 ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в кардіологічному відділенні з діагнозом: ІХС гострий (13.07.2017) G позитивний інфаркт міокарду попередньо бокової стінки лівого шлуночка,верхівки і перегородки; кардіосклероз; політонна (над шлункова і шлуночкова) екстрасистологія; СН 1, ФК 11 аневризма верхівки і перегородки; церебральний атеросклероз; ХДЧ 11 ст.; післягеморагічна анемія тяжкого ступеню; цукровий діабет типу 11, декомпенсований. З 09.10.2017 по 19.10.2017 ОСОБА_4 перебувала на лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом: ерозивно-геморагічна гастродуоденальнопатія; паісягеморагічна анемія тяжкого ступеня; цукровий діабет типу 11, некомпенсований. З 11 год. 00 хв. 26.11.2018 по 13 год. 50 хв. мати знаходилась у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії КНП «Роменська ЦРЛ» РМР з діагнозом: гострий лівобічний паранефрит гнійний: пієлонефрит на фоні цукрового діабету вперше виявленого; кетоацитоз; гостра серцево - судинна недостатність; ІХС, стенокардія напруги 11 ФК; кардіосклероз постінфарктний (13.07.2017): постійна форма фібриляцій передсердь. У зв`язку хворобами, перебуванням на лікуванні, а також похилим віком матір не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Позивач час від часу доглядала за нею та всіляко в міру можливості допомагала їй, зокрема: готувала їжу, прибирала за нею, прала її речі, ходила за продуктами харчування, водила матір на прогулянки, їздила з нею до лікарні, відвідувала, її під час госпіталізації та оплачувала вартість необхідних ліків. Однак позивач не завжди могла допомагати матері, а тому мати потребувала сторонньої допомоги не тільки від неї. Таку допомогу їй міг надавати її син - відповідач ОСОБА_3 . Однак останній під час хвороби матері всіляко ухилявся від надання їй будь-якої фізичної, моральної та матеріальної допомоги, не допомагав по господарству та не відвідував матір під час її перебування на лікуванні, не надавав грошових коштів на придбання лікарських засобів. Крім того, ОСОБА_3 мав погані відносини з матір`ю ще за її життя, оскільки ще в липні 2016 року ОСОБА_4 звернулася до Роменського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної часткової власності в натурі (а саме, житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ). Рішенням Роменського міськрайонного суду по цій справі від 30.05.2017 встановлено, що між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 постійно виникають конфлікти щодо визначення порядку користування майном, вона неодноразово зверталась до РВП з приводу неправомірної поведінки, пов`язаної з порушенням її права власності, спір про визнання права власності розглядався в суді. Вирішити питання виділу у натурі частки домоволодіння у договірному порядку не було можливості, оскільки вони з відповідачем не можуть дійти згоди щодо способу поділу спірного будинку та порядку сплати їй відповідачем грошової компенсації за зменшення її частки в спільному майні у разі його поділу. 19.12.2018 Роменським міськрайонним судом Сумської області було видано Виконавчий лист по справі № 585/3028/16-ц, яким вирішено стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 грошову компенсацію в сумі 37287,00 грн. Однак вказану грошову компенсацію відповідач так і не виплатив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої зокрема входить частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Спадкоємцями матері першої черги за законом є в рівних частках позивач і її брат ОСОБА_3 . Інші спадкоємці у померлої ОСОБА_4 відсутні, оскільки її батьки померли раніше за неї, а одруженою на момент смерті вона не була. На початку червня 2019 року відповідач звернувся до приватного нотаріуса Роменського міського нотаріального округу, Проскурні Л.І. із заявою про прийняття спадщини та отримав свідоцтво про право на спадщину. Однак позивач вважає, що на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України, ОСОБА_3 підлягає усуненню від права на спадкування, оскільки за життя матері, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, він ухилявся від надання їй допомоги. ОСОБА_4 тяжко хворіла, з 2017 року часто знаходилась на стаціонарному лікуванні в різних відділеннях КНП «Роменська ЦРЛ» РМР з різними діагнозами, які ускладнювалися цукровим діабетом, але її син, незважаючи на те, що проживав з матір`ю за однією адресою, ухилявся від надання матері будь-якої допомоги, через своє неприязне ставлення до своєї матері ОСОБА_4 . Після смерті матері, всі витрати на організацію її поховання та спорудження пам`ятника оплатила позивач.

20 травня 2021 року суд відкрив провадження у справі.

08.06.2022 року відповідач ОСОБА_3 надав відзив на позов. У відзиві вказав, що позов ОСОБА_2 не визнає в повному обсязі, у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 до дня смерті не перебувала у безпорадному стані через тяжку хворобу, потреби у наданні допомоги саме ним не мала, до нього за наданням допомоги не зверталася і він не ухилявся від надання спадкодавцеві допомоги. 10.04.2017 року ОСОБА_4 підписала та подала до Роменського міськрайонного суду Сумської області заяву про уточнення позовних вимог. Згідно рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 травня 2017 року у справі № 585/3028/16-ц в судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Просили розділити спірне домоволодіння за 5-м чи 2-м варіантами розподілу. Згідно рішення Апеляційного суду Сумської області від 22.08.2017 року у справі №585/3028/16-ц позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, але у заяві до суду просили рішення залишити без змін, а скаргу відхилити. Згідно додатку до касаційної скарги від 11.09.2017 року на рішення Апеляційного суду Сумської області від 22.08.2017 року у справі №585/3028/16-ц ОСОБА_4 було сплачено судовий збір. Таким чином викладені представником позивача в позовній заяві доводи, що починаючи з 2017 року ОСОБА_4 в зв`язку з хворобами, перебуванням на лікуванні, а також похилим віком не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, суперечать фактичним обставинам справи, не підтверджені належними та допустимими доказами і є необґрунтованими, а позовна вимога про усунення від права на спадкування суперечить висновкам щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі №127/11015/17, від 08.11.2018 року у справі №193/449/17-ц, від 22.05.2019 року у справі №128/2439/16-ц від 24.07.2019 року у справі №186/1565/16-ц, від 06.05.2019 року у справі № 756/12975/17, від 29.04.2021 року у справі №683/179/18 та вимогам ст.1224 Цивільного кодексу України і є незаконною та необґрунтованою. Просить в задоволенні позову відмовити в зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю.

18 квітня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, забезпечила участь представника.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги та їх обґрунтування підтримав та просив задоволити. Суду пояснив, що безпорадність ОСОБА_4 полягає в тому що в період перебування в лікарні вона була лежача хвора, з ліжка не вставала, потребувала стороннього догляду. Звернення з позовом до суду про поділ майна було до того часу як вона захворіла і лікувалася. Покійна зверталася до відповідача за допомогою, але письмових доказів цьому немає. Позов поданий з тих підстав, що коли ОСОБА_4 була у безпорадному стані в період перебування в лікарні та лікування то відповідач не надавав матеріальної допомоги на її утримання. Доказів цьому письмових немає, але є свідки. Лікарня пацієнтів всіма ліками не може забезпечити і частину ліків пацієнти зазвичай купують самі. Цим займаються рідні. Є перелік препаратів, якими лікарня може забезпечити пацієнта, а перші кілька днів хвора самостійно не могла сходити в аптеку, у зв`язку з чим потребувала сторонньої допомоги.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, забезпечив участь представника.

Представник відповідача ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні. Підтримав обґрунтування вказані у відзиві на позовну заяву. Суду пояснив, що покійна не була у безпорадному стані, максимум це період, який вона перебувала у лікарні, але той час також не можна вважати що була у безпорадному стані, оскільки була на стаціонарному лікуванні цілодобово під наглядом медиків. Він зустрічався з покійною, в судових засіданнях, вона була досить активною і на вигляд цілком здоровою. Покійна не зверталася до відповідача з питанням надання допомоги на її утримання, вона проживала з донькою. В лікарні покійна перебувала незначний термін, відповідачу може навіть і не повідомляли про перебування матері у лікарні. Стосунки між ними були напружені, тому що ділили майно у судовому порядку. Тому відповідач міг навіть не знати, що мати перебувала в лікарні.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що він працює завідуючим кардіологічним відділенням. ОСОБА_4 він знав у зв`язку з тим, що був її лікуючим лікарем у 2017 році. Він її особисто не пам`ятає, а згідно медичної документації ОСОБА_4 була в кардіологічному відділенні з 14.07.17 року. Госпіталізована була черговим лікарем, а він оглядав пацієнтку у відділенні, її було обстежено і проводилося лікування. На стаціонарному лікуванні пацієнтка була з 14 по 29 липня. Була вона у важкому стані, її діагноз це особиста інформація, але стан був тяжкий і було прописано постільний режим. Сідати їй дозволяли лише на 4 день - підніматися у ліжку не звисаючи ніг. 24 липня, коли можна було транспортувати на каталці, провели дослідження. Виписана вона була 29 липня 2017 р., призначено постійне підтримуюче лікування (приймання таблетованих препаратів). ОСОБА_4 потребувала сторонньої допомоги. Чи приходив хтось до хворої він не пам`ятає, але на історії хвороби вказана донька. Лікування яке надається не може забезпечуватися бюджетом, тому частину препаратів купують родичі. Стан при виписці був відносно задовільний. Чи була вона у безпорадному стані - він сказати не може, таким пацієнтам заборонені фізичні та емоційні навантаження. Це серцева хвороба, одна із найтяжчих хвороб і потребує до двох місяців лікування, для регенерації міокарду, а тоді вже можна потрошку збільшувати навантаження. Такі захворювання викликають смертність близько 50 відсотків. При такому діагнозі третина пацієнтів помирає навіть після проведеного лікування, тому що паталогія залишається. Раніше за таких захворювань лікували до 1,5 місяця, а тепер по іншому.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила що була у дружніх стосунках з ОСОБА_4 , вони сусіди, жили десь через 10 дворів. З ОСОБА_3 майже не знайома, знає що є такий чоловік. Вона знала що у ОСОБА_4 був інфаркт. Вона її не провідувала, а знає це з розповідей. А вдруге як та потрапила в лікарню, то вона теж була тоді на лікуванні і тоді вони днів десять разом лежали у лікарні. Донька її тоді доглядала, а син не приїздив ні разу, але ОСОБА_4 говорила, що якби син допомагав то доньці було б легше. Вона скаржилася, що син був душе хороший, а потім між ними стали погіршуватися стосунки. Коли у ОСОБА_4 був інфаркт вона точно не знає. Вона говорила що були якісь склоки з сином і вони судилися, син довів її до інфаркту. Вони були в лікарні у жовтні 17 року. Вона тоді була у важкому стані і їй не дозволяли вставати, у неї була черевна кровотеча. Тоді коли ОСОБА_4 померла вона була у санаторії і на похороні не була. При ній ОСОБА_4 з сином не спілкувалася і телефонних розмов з ним вона не чула. По телефону ОСОБА_4 говорила їй, що донька сказала щоб вона нічого не робила, навіть казала щоб і яблука не збирала у дворі. До інфаркту вони бачилися частіше, інколи пасли гусей, а після інфаркту вона її бачила рідко. ОСОБА_4 допомагала її донька і її діти.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що з ОСОБА_4 вони дружили, разом працювали, ходили в гості одне до одного. В 2017 році ОСОБА_4 дуже хворіла, у неї був інфаркт, який вона тяжко перенесла, вона лежала у лікарні і доглядала її дочка. Потім через якийсь час вона потрапила у лікарню з язвою шлунку, в лікарні за нею доглядала донька - ОСОБА_2 . Вдруге вона потрапила в лікарню в осінню пору, вона двічі за рік була в лікарні. Вона не раз ходила у лікарню провідувати ОСОБА_4 , та була в тяжкому стані. ОСОБА_4 після лікування потроху ходила, ОСОБА_2 взяла всі турботи на себе і дуже оберігала матір. Після другого лікування стан у ОСОБА_4 був не добрий, вона була пригнічена. Чи допомагав син, вона не знає, вона його ні вдома ні в лікарні не бачила. Вона в лікарні запитувала у ОСОБА_4 чи провідував її син, а вона говорила що ні. В лікарні вона провідувала її двічі з інфарктом і раз коли була язва. Після виписки був стан «як після лікарні», вона ходила потихеньку. Після лікування вона не часто бувала у ОСОБА_4 , може раз на місяць. Коли вона приходила, то вони сиділи спілкувалися, щоб ОСОБА_4 кудись ходила вона не бачила. Ні дочка ні син з ОСОБА_4 не жили, інколи дочка ночувала. Був період коли донька ночувала постійно, про це їй відомо з ОСОБА_4 слів. Сина вона у ОСОБА_4 ніколи не бачила. ОСОБА_4 говорила що син їй не допомагає, між ними був конфлікт. Вона говорила що начебто ОСОБА_3 забрав якісь документи, говорив що не віддасть документи. Конфлікт у них був за хату, їй це відомо зі слів ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що з ОСОБА_4 вони дружили, так як вона дружила з її мамою. Вона дати не пам`ятає, але знає що у ОСОБА_4 був інфаркт. До цього вона була здоровою жінкою, а потім потрапила в лікарню. У зв`язку з прийомом великої кількості ліків, трапилася шлункова кровотеча. Коли та була вперше в лікарні то вона ходила її провідувати, а як та вдруге була в лікарні, вона сама хворіла, тому не ходила провідувати. Інфаркт був влітку, але рік вона не пам`ятає, наче 2017. Вдруге ОСОБА_4 була у лікарні восени, якого саме року не пам`ятає. Коли приходила до лікарні то ОСОБА_4 була у тяжкому стані, не ходила, а вдруге коли вона прийшла то їй вже дозволяли підводитися. Коли вперше приходила в лікарню то там була донька ОСОБА_2 , а коли прийшла вдруге то доньки не було, а була її кума. ОСОБА_4 доглядала її дочка. Після другого потрапляння в лікарню вона стала почуватися набагато гірше. ОСОБА_4 померла дуже несподівано, прилягала і їй стало погано, викликали лікарів, але нічого не зробили. ОСОБА_4 була активна, часто приходила до неї, але після хвороби перестала приходити. Після інфаркту ще інколи вона приходила, але коли вдруге захворіла то вже не приходила. Дочка їй нічого не дозволяла робити, так вона пояснювала. Син їй не допомагав, лише допоміг потрапити в лікарню - у них були не дуже гарні стосунки. Вікна з кімнат сина виходять на інший бік від двору ОСОБА_4 . Вона не чула щоб ОСОБА_4 зверталася до сина за допомогою. Вона інколи заходила до ОСОБА_4 і вони спілкувалися.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що працює завідуючим відділенням анестезіології та інтенсивної терапії. ОСОБА_4 знає як пацієнтку. Хвора потрапила до лікарні у тяжкому стані, майже без свідомості, їй було встановлено діагноз, була оглянута кардіологом, урологом і госпіталізована в реанімаційне відділення. Десь через 3 години хвора померла. Був встановлений діагноз - гострий паранефрит, абсцес правої нирки. Хвора була направлена на паталогоанатомічне дослідження. В лікарні вона була 3 - 3,5 години. Зі слів родичів загострення і погіршення стану відбувалось протягом 3 діб. Перед цим був інфаркт, був цукровий діабет. Було багато захворювань. З таким діагнозом як був у ОСОБА_4 людина може самостійно доглядати себе. При поступленні з нею були якісь родичі, але він точно не пам`ятає. Він пам`ятає що його тоді покликали у приймальне відділення, тому що стояло питання в яке відділення направити хвору. В реанімацію кладуть тільки дуже тяжких осіб, в інших випадках лікування проводиться в іншому відділенні. ОСОБА_4 привезла на швидкій на носилках.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснив, що працює завідуючим хірургічним відділенням Роменської ЦРЛ. В 2017 році він був хірургом хірургічного відділення. ОСОБА_4 він пам`ятає як пацієнтку хірургічного відділення. Інших не знає. Щодо цієї пацієнтки то з 9 жовтня про 19 вона перебувала на лікуванні. Пацієнтки він не пам`ятає. Діагноз шлунково-кишкова кровотеча. При такому діагнозі пацієнт повинен дотримуватись суворого постільного режиму, режиму харчування. Такий режим встановлюється на 3-5 днів і в цей період хворому заборонено пересуватися. Потім дозволяють пересуватися, призначається дієта, при виписці рекомендують лікування амбулаторно і дієту. Після виписки пересування і інші дії не обмежується. Хто з родичів приходив до хворої, в історії хвороби чи інших документах це не фіксується. Інколи в історії є відмітка з ким можна з рідних зв`язатися. Хто з родичів її відвідував він не пам`ятає. Чи перебувала ОСОБА_4 після виписки в безпорадному стані, чи була пацієнтка інвалідом він не знав. Згідно діагнозу вона могла ходити та вчиняти якісь дії по своєму життєзабезпеченню. Вона не потребувала додаткового догляду це навіть не виразкова хвороба, а ерозія, і в деяких випадках через кілька днів його навіть не видно. Всі хворі у хірургічному відділенні обслуговуються медичним персоналом. Вони допускають і родичів, якщо цього хоче пацієнт чи рідні, і ті допомагають.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилась на стаціонарному лікуванні в кардіологічному відділенні КНП «Роменська ЦРЛ» РМР з 14.07.2017 р. по 29.07.2017 р. з діагнозом : ІХС гострий (13.07.2017) G позитивний інфаркт міокарду попередньо бокової стінки лівого шлуночка,верхівки і перегородки; кардіосклероз; політонна (надшлуночкова і шлуночкова) екстрасистолія; СН 1, ФК 11. Аневризма верхівки і перегородки; церебральний атеросклероз; ХДЧ 11 ст. Післягеморагічна анемія тяжкого ступеню. Цукровий діабет типу 11, декомпенсований. Пацієнтка потребувала стороннього догляду, який здійснювався донькою ОСОБА_2 . Інших осіб причетних до догляду за хворою під час перебування в кардіологічному відділенні та відвідувачів вказати неможливо через давність випадку. Вказане підтверджено інформацією КНП «Роменська ЦРЛ» РМР від 28.12.2020 р. №01-20/5559.

Згідно інформації КНП «Роменська ЦРЛ» РМР від 11.11.2020 р. №01-20/4914 ОСОБА_4 знаходилась у відділенні анестезіології та інтенсивної терапії з 26.11.2018 11.00 хв. по 26.11.2018 р. (1 год. 50 хв.) з діагнозом: гострий лівобічний паранефрит гнійний. Пієлонефрит на фоні цукрового діабету вперше виявленого. Кетоацитоз. Гостра серцево-судинна недостатність. ІХС: стенокардія напруги 11 ФК. Кардіосклероз постінфарктний (13.07.2017). Постійна форма фібриляцій передсердь.

З інформації КНП «Роменська ЦРЛ» РМР від 16.12.2020 р. №01-20/5435 вбачається, що ОСОБА_4 з 09.10.2017 по 19.10.2017 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з діагнозом: Ерозивно-геморагічна гастродуоденальнопатія; післягеморагічна анемія тяжкого ступеню. Цукровий діабет типу 11, некомпенсований. Хвора доставлена в лікарню каретою швидкої допомоги у супроводі доньки ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . Вказане підтверджено свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про право на спадщину за законом, яке видане 7 липня 2020 року, вбачається, що спадкоємцем майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є: її син ОСОБА_3 на Ѕ частку та дочка ОСОБА_2 на Ѕ частку. Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з: 65/100 часток житлового будинку під АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане на ім`я ОСОБА_3 .

На підтвердження перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в Роменській ЦРЛ в 2017 -2018 роках КНП «Роменська ЦРЛ» РМР надано копії медичних карток стаціонарного хворого: медична картка стаціонарного хворого №11857/270 (реанімаційне відділення 26.11.2018 р.); медична картка стаціонарного хворого №7121/524 (кардіологічне відділення 14.07.2017 р. - 29.07.2017 р.); медична картка стаціонарного хворого №10168/1353 (хірургічне відділення 09.10.2017 р.- 19.10.2017 р).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася « ОСОБА_2 ». Її матір`ю вказана « ОСОБА_4 ». Записи виконані російською мовою.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_21 та ОСОБА_2 06 червня 1992 року уклали шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу « ОСОБА_2 ».

Рішенням Роменського міськрайонного суду від 30 травня 2017 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об`єктом спільної часткової власності в натурі задоволено. Поділено будинок за адресою: АДРЕСА_1 , який належить сторонам на праві спільної часткової власності в натурі.

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 серпня 2017 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Роменського міськрайонного суду від 30 травня 2017 року змінено.

11 вересня 2017 року представником позивача ОСОБА_4 подано касаційну скаргу на рішення Апеляційного суду Сумської області від 22.08.2017 р.

Наведені факти свідчать, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу усунення спадкоємців від права на спадкування.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з приписами статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази зібрані у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок їх у сукупності, суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований і задоволенню не підлягає.

Такого висновку суд дійшов виходячи з того, що у справі відсутні докази ухилення ОСОБА_3 від надання допомоги своїй покійній матері, оскільки сам факт ухилення повинен довести саме позивач і ці докази мають бути належними і допустимими. Натомість у справі відсутні буд-які докази того що ОСОБА_4 чи ОСОБА_2 , в інтересах матері, просили у ОСОБА_3 допомоги. Крім цього, дана обставина має доказуватися у сукупності з іншою - що ОСОБА_3 мав можливість надавати необхідну покійній матері, за її життя, допомогу. Але вказана обставина взагалі позивачем не доводилася і в матеріалах відсутні навіть твердження позивача чи його представника про наявність у ОСОБА_3 такої можливості. Стосовно обов`язкової для встановлення обставини - необхідність у покійної ОСОБА_4 в отриманні допомоги від свого сина ОСОБА_3 , то суд не може визнати наявність такої обставини доведеною, оскільки до матеріалів справи не додано даних про наявність у ОСОБА_4 пенсії, заробітку та інших доходів - спадщина, орендна платня тощо, з яких суд міг би визначити наявність потреби в отриманні допомоги. Тобто відсутні належні і допустимі докази того, що протягом 2017-2018 року ОСОБА_4 потребувала допомоги від сина. До матеріалів справи додані дані про придбання медикаментів, проте даних про їх вартість суду не надано. Та обставина що лікування зазвичай коштує певних витрат, інколи не малих, в цілому є загальновідомою, але з урахуванням того, що періоди лікування ОСОБА_4 в стаціонарі були не тривалими - два тижні в липні 2017 року та 10 днів в жовтні 2017 року, суд не може зробити неспростовний висновок про наявність потреби ОСОБА_4 в отриманні допомоги від ОСОБА_3 навіть в період її перебування на лікуванні. Що стосується перебування ОСОБА_4 в безпорадному стані, суд вважає, що така обставина не доведена, так як відсутні дані що ОСОБА_4 в період з січня 2017 до 26 листопада 2018 року перебувала у безпорадному стані, а саме що вона протягом вказаного періоду не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування.

Отже позивач не надав належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження одночасного настання всіх передбачених ч. 5 ст. 1224 ЦК України обставин, що є його процесуальним обов`язком, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідачів від права на спадкування.

Крім цього, на переконання суду позивач звертаючись з позовом про усунення ОСОБА_3 від права на спадкування не врахував ту обставину, що відповідач вже реалізував своє право на спадщину і внаслідок його реалізації виникло право власності.

На підставі ст.ст. 10, 12,13, 18, 81, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , що діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку передбаченому п.15.5) Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 8 серпня 2022 року.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. О. Шульга