Справа № 713/1549/22
Провадження №2/713/335/22
РІШЕННЯ

іменем України

10.10.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Пилип`юка І.В., з участю секретарки судових засідань Паучек Є.В., позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки адвоката Клима Володимира Григоровича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вижниця в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Берегометської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку майна, придбаного під час шлюбу та визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Берегометської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання права власності на 1/2 частку майна, придбаного під час шлюбу та визнання права власності на спадкове майно.

У позові вказувала, що з 04.10.1986 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які на даний час повнолітні.

Зазначала, що за час проживання в шлюбі з ОСОБА_4 збудували житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що в АДРЕСА_1 . Однак даний будинок не був зданий в експлуатацію. Вважає, що їй та її чоловікові належало по 1/2 частці вказаного будинку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_4 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, у вигляді 1/2 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та господарських споруд, що розташований за вищевказаною адресою.

Вона, є спадкоємцем першої черги, своєчасно прийняла спадщину, оскільки проживала та проживає в даному будинку, доглядає за ним та розпоряджається ним.

Крім неї, спадкоємцями першої черги є також їх діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Інших спадкоємців та осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, немає.

Не дивлячись на те, що вона спадщину прийняла вчасно, нотаріус своєю постановою від 17.06.2022 року №77/02-31 відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на відповідну частку у спадковому майні у зв`язку з ненаданням належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності спадкодавця на майно.

Вона не надала необхідних документів на спадкове майно, оскільки за життя чоловіка нерухоме майно не було зареєстроване у встановленому законом порядку.

Просила визнати за нею право власності на 1/2 частину майна, придбаного під час шлюбу, а саме на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та господарських споруд та на спадкове майно на 1/2, що розташовані в АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Клим В.Г. заявлений позов підтримали, посилаючись на наведені у позовній заяві обставини просили позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача Берегометської селищної ради у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого засідання надіслав на електронну адресу суду заяву, просив справу розглядати без участі їх представника, проти позову не заперечують.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. причини неявки суду не повідомив. До початку судового засідання надав до канцелярії суду заяву, у якій позов визнав, просив справу розглядати за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи по суті, про що є відомості в матеріалах справи. До початку підготовчого засідання надіслав на адресу суду заяву, у якій позов визнав.

Ухвалою суду від 22.08.2022 року витребувано від приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Штефюка О.О., юридична адреса: смт. Берегомет, вул. Центральна, 36-о/1, Вижницького району, Чернівецької області: належним чином завірену копію спадкової справи №122/2021 після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вижниця Вижницького району Чернівецької області.

Ухвалу суду виконано 07.09.2022 року.

Суд, заслухавши позивачку ОСОБА_1 , її представника адвоката Клима В.Г., вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, врахувавши визнання позову відповідачами, дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному об`ємі з таких підстав.

На підтвердження позовних вимог позивачкою ОСОБА_1 та її представником адвокатом Климом В.Г. надано такі докази:

копію повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 16.03.2021 року Вижницьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

копію технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ПП «Підприємство Карпати» станом на 25.01.2022 року, згідно якого по АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим №:01:004:0446, розташований житловий будинок літ. «А-ІІ» 1989 року побудови, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею літ. «Б» 1989 року побудови, сараєм літ. «В» 1989 року побудови, сараєм літ. «Г» 1989 року побудови, гаражом літ. «Д», вбиральнею літ. «Е», навісом літ. «Є», огорожею №1, огорожею №2;

копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 12.10.1967 року Комарівською сільською радою Сторожинецького району Чернівецької області, згідно якого ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_5 ;

копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 04.10.1986 року Берегометською селищною радою Вижницького району Чернівецької області, згідно якого 04.10.1986 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклав шлюб з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і після реєстрації шлюбу їм присвоєно прізвища ОСОБА_6 ;

довідку виконавчого комітету Берегометської селищної ради №648-02-05 від 13.07.2022 року, згідно якої - на момент смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку по АДРЕСА_1 , були зареєстровані спадкоємці першої черги: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Відомостей про те, в якому році був побудований будинок по АДРЕСА_1 немає, однак ОСОБА_4 за життя, а саме 04.03.1988 року отримав будівельний паспорт на будівництво вищезгаданого будинку (замовлення №12);

довідку виконавчого комітету Берегометської селищної ради №1577 від 17.05.2021 року, згідно якої ОСОБА_4 проживав і був зареєстрований за місцем постійного проживання по АДРЕСА_1 з 24.02.1997 року по день смерті. На день його смерті у вказаному житловому будинку проживали: дружина - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім них, спадкоємцем за законом першої черги є син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ;

витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №66014001, виданий 13.08.2021 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком О.О., згідно якого 13.08.2021 року зареєстровано спадкову справу №122/2021 після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №77/02-31 (с/с 122/2021), винесену 17.06.2022 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком О.О., якою відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину на відповідну частку житлового будинку, що знаходиться у АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 на дане майно;

копію будівельного паспорту на будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 , виданого 04.03.1988 року на ім`я ОСОБА_4 ;

копію рішення ХХV сесії VII скликання Берегометської селищної ради від 28.12.2017 року «Про перейменування вулиць селища, що несуть в собі символіку комуністичного тоталітарного режиму», згідно якого селищна рада вирішила перейменувати АДРЕСА_1 ;

довідку ПП «Підприємство Карпати», згідно якої вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в АДРЕСА_1 , згідно збірника укрупнених показників відновлювальної вартості становить 679788,00 грн;

копію державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №821736, виданого 23.03.2010 року Відділом Держкомзему у Вижницькому районі Чернівецької області, згідно якого ОСОБА_4 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 0,0790 га, кадастровий №:01:004:0446, цільове призначення 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Суд також дослідив витребувану копію матеріалів спадкової справи №122/2021, заведеної 13.08.2021 року приватним нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюком О.О. до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , з якої встановив, що:

спадкова справа заведена на підставі заяви дружини померлого - ОСОБА_1 від 13.08.2021 року про прийняття спадщини;

13.08.2021 року син спадкодавця - ОСОБА_3 подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини на користь своєї матері ОСОБА_1 ;

26.08.2021 року син спадкодавця - ОСОБА_2 подав нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину;

17.06.2022 року дружина померлого ОСОБА_1 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя та свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно померлого.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку майна, придбаного під час шлюбу суд застосовує такі норми права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України.

Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не повинні суперечити закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті визначається перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Оскільки відносини позивачки та померлого ОСОБА_4 з приводу нерухомого майна виникли до набрання чинності Сімейним та Цивільним кодексом України, однак продовжували існувати після набрання ними чинності, тому до даних правовідносин слід застосовувати норми чинних кодексів.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (Таке ж положення містить і норма ст.368 ЦК України.).

Тобто статтею 60 СК України встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2019 року у справі №339/116/16-ц провадження №61-15462св18.

За статтями 69, 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу такого майна частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Згідно ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (ч.2 ст.372 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року у справі №565/495/18 провадження №61-1539св19 вказано, що «поділ майна подружжя здійснюється таким чином:

по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України);

по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі».

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

А згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

з 04.10.1986 року до 15.02.2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який припинено у зв`язку з смертю останнього;

у 1989 році, тобто в період шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 побудували житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною вартістю станом на 25.01.2022 року 679788,00 грн;

по АДРЕСА_1 розташований житловий будинок літ. «А-ІІ» 1989 року побудови, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами: літньою кухнею літ. «Б» 1989 року побудови, сараєм літ. «В» 1989 року побудови, сараєм літ. «Г» 1989 року побудови, гаражом літ. «Д», вбиральнею літ. «Е», навісом літ. «Є», огорожею №1, огорожею №2;

зазначене нерухоме майно розташоване на земельній ділянці площею 0,0790 га, кадастровий №:01:004:0446, цільове призначення 1.8 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4 .

З урахуванням наведених вище вимог закону, досліджених судом доказів та встановлених на їх підставі обставин, Суд дійшов висновку, що позивачка довела належними та допустимими доказами, а також визнали відповідачі, що у 1989 році, тобто в період шлюбу, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на спільні кошти, побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Тобто, зазначене нерухоме майно є спільною сумісною власністю колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , і виходячи з принципу рівності часток у майні подружжя, частки кожного з них складали по 1/2 ідеальній частці.

За встановлених обставин позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на 1/2 частку майна, придбаного під час шлюбу є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

При вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно суд застосовує такі норми права.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст.1217 ЦК України.

У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У п.3 ч.2 ст.129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З безпосередньо досліджених у судовому засіданні належних, достатніх та допустимих доказів судом установлено, що:

після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 ідеальної частки житлового будинку 1989 року побудови, з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 , вартістю 339894,00 грн.;

позивачка ОСОБА_1 прийняла вказану спадщину;

спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті батька, однак у встановлений законом шестимісячний строк подав нотаріусу заяву про відмову від права на спадщину на користь позивачки ОСОБА_1 , на спадкове майно не претендує, позов визнав;

спадкоємець за законом першої черги ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті батька, однак на спадкове майно не претендує, позов визнав;

інших спадкоємців та осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині ОСОБА_4 немає;

спору відносно спадкового майна немає.

За встановлених обставин позовна вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на зазначене спадкове майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованою і підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст.15, 16, 182, 316, 317, 319, 321, 328, 331, 392, 1216-1218, 1261, 1268-1270, 1273 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 247 ч.2, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 354, п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, Суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 право власності на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а саме на 1/2 ідеальну частку житлового будинку з відповідною часткою належних до нього господарських будівель та споруд, який знаходиться по АДРЕСА_1 .

Складання повного тексту рішення відкладено на строк два дні з дня оголошення вступної та резолютивної частин рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Роз`яснити, що відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована та жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач - Берегометська селищна рада Вижницького району Чернівецької області, юридична адреса: вул. Центральна, 20, смт. Берегомет, Вижницького району Чернівецької області, .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований та житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 .

Повний текст рішення виготовлено 11.10.2022 року.

Суддя Іван ПИЛИП`ЮК