Справа № 944/6559/21 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/2722/22 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Цяцяка Р.П.,

суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-51» на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Добробут-51» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило суд стягнути зі згаданої відповідачки на користь позивача 63 865 грн. 03 коп, з яких: 55 864 грн. 60 коп. - внески і платежі, 5 533 грн. 45коп. інфляційні втрати, 2 466 грн. 98 коп. - 3 % річних, а також стягнути 2 270 грн. судового збору. та 5 500 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення площею 416,9 м.кв. в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Згаданий житловий будинок входить до ОСББ «Добробут-51», метою створення якого є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків, які входять до складу ОСББ, включаючи поточний ремонт, утримання прибудинкової території, вивезення побутових відходів, ОСББ «Добробут-51» здійснює самостійно шляхом самозабезпечення.

Рішеннями загальних зборів ОСББ від 30 жовтня 2016 року та від 14 березня 2021 року встановлено розмір внесків на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків, які входять до складу ОСББ, користування спільним майном у таких будинках, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території, та вивезення побутових відходів. Однак, відповідачка не сплачує і відмовляється сплачувати внески по утриманню та експлуатації багатоквартирних будинків, які входять до складу ОСББ, та за користування спільним майном у таких будинках, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку, прибудинкової території, та вивезення побутових відходів, починаючи з 2016 року, що підтверджується повідомленням №1 від 29.07.2021 року, в результаті чого починаючи з 1 листопада 2019 року заборгувала позивачу по утриманню багатоквартирного будинку 63 865 грн. 03 коп. з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 1-4).

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено (а.с.234-257).

Дане рішення оскаржив позивач.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а відтак на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення норм процесуального і неправильне застосування норм матеріального права.

Вважає, що оскаржуване рішення ухвалено без урахування висновків щодо застосування відповідних норм права, які підлягають до застосування до спірних правовідносин, викладених в постановах Верховного Суду, зокрема: у постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 910/11312/17 та у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 357/13993/16ц (а.с. 260-265).

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року відкрито апеляційне провадження за вищезгаданою апеляційною скаргою, запропоновано відповідачці протягом 15-ти днів подати до суду свій відзив на апеляційну скаргу та ухвалено розгляд справи у відповідності до частини 1 статті 369 ЦПК України проводити в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (а.с. 270).

Ознайомившись з апеляційною скаргою, відповідачка подала до суду свій Відзив на апеляційну скаргу ОСББ, у якому просить згадану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін (а.с. 272-292).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);

- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);

- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).

Відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі суд мотивував тим, що:

-у стверенні ОСББ «Добробут-51» брали участь лише власники квартир (192 особи): жоден власник нежитлового приміщення (магазину), розташованого в будинку (в тому числі і відповідачка), не приймав участі у створенні згаданого ОСББ та не повідомлявся пропроведення установчих зборіва ОСББ;

-після створення ОСББ на його баланс було передано лише житлові квартири, технічні та інші приміщення, які розташовані в під`їздах будинку, а нежитлові приміщення (зокрема магазинів), які розташовані в цьому будинку як окремий блок, ОСББ на баланс не приймало;

-площа нежитлових приміщень (магазинів), розташованих в будинку, не враховувалась при визначенні розміру внесків співвласників на утримання будинків ні у 2016, ні у 2021 роках;

-у відповідачки є наявними окремі договори зі службами, які надають послуги з обслуговування належних їй на праві власності нежитлових приміщень.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені висновкизроблені за неправильного застосування норм матеріального права, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна; співвласники багатоквартирного будинку (далі - співвласники) це власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно з нормами ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як непідприємницьке товариство для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України.

В одному багатоквартирному будинку може бути створено тільки одне об`єднання. Власники квартир та нежитлових приміщень у двох і більше багатоквартирних будинках, об`єднаних спільною прибудинковою територією, елементами благоустрою, обладнанням, інженерною інфраструктурою, можуть створити одне об`єднання.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання.

Об`єднання є юридичною особою, що створюється відповідно до закону.

Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками.

Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Об`єднання не несе відповідальності за зобов`язаннями співвласників.

Відповідно до ст.16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» ОСББ надано право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів.

Згідно з ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання.

Згідно з ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Частиною 1 ст. 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів.

За положеннями ч. 2 ст. 382 Цивільного кодексу України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 360 Цивільного кодексу України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частиною 1 ст. 385 Цивільного кодексу України також передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків).

За змістом ст. ст. 1, 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком це вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку. Управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Згідно з ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» загальні збори співвласників є вищим органом управління об`єднання, до виключної компетенції яких відноситься, зокрема, затвердження статуту об`єднання, внесення змін до нього; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників

Права та обов`язки співвласника (тобто власника квартир та/або нежитлових приміщень) врегульовані ст. ст. 14 та 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку».

Водночас ст. ст. 16-18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» окремо визначають права та обов`язки об`єднання співвласників, яке набуває і здійснює їх через свої органи в силу положень статті 92 ЦК України про цивільну дієздатність юридичної особи.

Так, об`єднання має право встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, які за статтею 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» належать до коштів об`єднання, та зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов і порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна.

Статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» врегульовано визначення часток внесків і платежів на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна. Так, частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності.

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:

-відповідачка ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення площею 416,9 м.кв. у житловому будинку АДРЕСА_1 (а.с. 6);

-у 2016 році було створенеОб`єднання співвласників багатоквартирного будинку (ОСББ) «Добробут-51». Створення та державна реєстрація згаданого ОСББ ніким не оскаржувалися (докази про таке у матеріалах справи відсутні);

-ОСББ 01.11.2016 року прийняло на свій баланс житловий будинок АДРЕСА_1 (в подальшому «житловий будинок»; а.с. 8-11): така передача також ніким не оскаржувалась та не оспорювалась.

Судом також встановлено та стверджується матеріалами справи те, що:

-нежитлове приміщення площею 416,9 м.кв., власником якого є відповідачка, є складовою частиною такого об`єкта нерухомості, як житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-житловий будинок АДРЕСА_1 був переданий на баланс ОСББ як об`єкт нерухомого майна в цілому (а не певна його частина), а тому доводи відповідачки, які ставлять під сумнів поширення компетенції ОСББ на належне їй нежитлове приміщення у цьому будинку, до уваги прийматися не можуть;

-рішенням загальних зборів ОСББ від 30 жовтня 2016 року (протокол № 1) встановлений розмір внесків на утримання та експлуатацію багатоквартирних будинків, які входять до складу ОСББ, користування спільним майном у таких будинках, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, вивезення побутових відходів у розмірі 3 грн. 50 коп. за 1 кв.м. (а.с. 12-13). Дане рішення загальних зборів ОСББ ніким не оскаржувалося, а відтак є чинним;

-рішенням загальних зборів ОСББ від 14 березня 2021 року (протокол № 1) розмір вищезгаданих внесків було збільшено до 4 грн. 50 коп. за 1 кв.м. (а.с. 7). Дане рішення загальних зборів ОСББ також ніким не оскаржувалося, а відтак є чинним.

Особа, яка є власником приміщення в будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджених витрат на управління, утримання та збереження будинку така сума боргу підлягає стягненню (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 01 квітня 2015 року у справі №916/2197/13 (№ 3-28гс15), від 11 листопада 2015 року у справі № 914/189/14 (№ 3-945гс15) та від 27 січня 2016 року у справі № 904/8242/14 (№ 3-1028 гс15), а також у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2018 року у справі № 910/11312/17 та від 05 вересня 2019 року у справі № 357/13993/16ц; а.с. 168-175, 302-306).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання має право звернутися до суду.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, сама по собі відсутність договору між відповідачкою та ОСББ щодо утримання житлового будинку та прибудинкової території не є підставою для звільнення відповідачки від сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території.

Частиною 4 ст.319 ЦК України також встановлено, що власність зобов`язує, а у ст. 322 ЦК України вказано, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому, будучи власником нежитлових приміщень, а (відтак) співвласником багатоквартирного будинку у якому ці нежитлові приміщення знаходяться, відповідачка зобов`язана приймати участь в утриманні цього будинку.

Правомірність створення ОСББ, дотримання процедури при прийнятті ним рішень, якими обґрунтовуються позовні вимоги ОСББ, тощо не є предметом позовних вимог за даним позовом, а тому доводи відповідачки в цій частині не можуть прийматися до уваги, оскільки такі не спростовують права позивача вимагати від відповідачки своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених законодавством та статутом ОСББ внесків і платежів, що (однак) не позбавляє відповідачку права, як співвласниці багатоквартирного будинку, на оспорювання тих питань, посилання на які містяться у її запереченнях на даний позов, в тому числі і в судовому порядку.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем подано до суду їх розрахунок, який відповідачкою не спростовано, оскільки свого контррозрахунку (зокрема суми основного боргу) вона не подала.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що сума основного боргу у розмірі 55 864 грн. 60 коп. заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку за період з 01.11.2018 по 31.10.2021 року підлягає до задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки 5 533 грн. 45коп. інфляційні втрати та 2 466 грн. 98 коп. 3 % річних обґрунтовуються посиланням на норму статті 625 ЦК України, якою передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання, а саме: встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В мотивувальній частині оскаржуваного рішення міститься посилання на те, що позивач (ОСББ) не надав суду доказів того, що з часу створення ОСББ «Добробут-51» і до листопада 2021 року ОСББ повідомляло відповідачку (яка не приймала участі у загальних зборах співвласників багатоквартирного будинку, про що ОСББ добре відомо) про прийняті ним рішення та про необхідність сплати спірних внесків (направлення та/чи вручення відповідних квитанцій за відповідні місяці), надавало відповідачці повідомлення про наявність у неї заборгованості із сплати внесків та вимоги сплатити заборгованість тощо.

В той же час, апеляційна скарга (як і матеріали справи в цілому) не містить доводів, які б спростовували вищенаведене, а також будь-яких пояснень з приводу цього.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для притягнення відповідачки до відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а саме за несвоєчасну сплату нею внесків на утримання будинку за період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року.

Підпунктом «в» пункту 4 частини 1 ст. 382 ЦПК України встановлено, що в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За подачу до суду позовної заяви позивачем було сплачено 2 270 грн. судового збору (а.с. 5), а за подачу апеляційної скарги 3 405 грн. судового збору (а.с. 266): всього 5 675 грн. судового збору.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ціна позову становить 63 865 грн. 03 коп., однак колегія суддів прийшла до висновку про те, що до задоволення підлягає лише 87,47 % заявлених позовних вимог, а саме 55 864 грн. 60 коп. заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку за період з 01.11.2018 по 31.10.2021 року.

Відтак, до стягнення з відповідачки на користь позивача підлягає 4 964 грн. 09 коп. сплаченого позивачем (апелянтом) судового збору.

ЦПК України встановлено, що:

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Вищезгадані докази повинні надаватися до суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 462/6095/15-ц).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

(1) Договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині 2 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);

(2) За своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім цього, на такий договір поширюються загальні норми та принципи договірного права, включаючи, але не обмежуючись главою 52 Цивільного кодексу України;

(3) Як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;

(4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;

(5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як приписами цивільного права, так і Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;

(6) Відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності ввід конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

В той же час, у матеріалах справи договір про надання правової допомоги позивачу (ОСББ) взагалі відсутній.

За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що правові підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу є відсутніми.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в цілому з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).

Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2022 року - 2 481, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачки на користь позивача коштів на загальну суму 63 865 грн. 03 коп.

Таким чином, ціна позову у цій справі складає 63 865 грн. 03 коп., яка станом на 01 січня 2022 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 481, 00 грн. х 100 = 248 100, 00 грн).

Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 63 865 грн. 03 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-51» частково задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 23 вересня 2022 рокускасувати та ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-51» частково задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-51» 55 864 грн. 60 коп. внесків на утримання будинку за період з 01.11.2018 року по 31.10.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добробут-51» 4 964 грн. 09 коп. судових витрат у виді сплаченого судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 29 грудня 2022 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.