П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 року

м. Рівне

Справа № 555/1234/22

Провадження № 22-ц/4815/1167/22

Головуючий у Березнівському районному суді

Рівненської області: суддя Мельничук Н.В.

Ухвалу суду першої інстанції постановлено

поза межами судового засідання

в м. Березне Рівненської області 27 липня 2022 року

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя: Хилевич С.В.

судді: Боймиструк С.В., Майданік В.В.

секретар судового засідання: Крижов В.С.,

за участі: сторони та їх представники в судове засідання не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року в цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

У липні 2022 року в суд звернувся ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до його пред`явлення. Необхідність вчинення такого заходу мотивував тим, що він підготував позов до Березнівської міської рада Рівненського району Рівненської області (далі Березнівська міськрада) про визнання права власності на спадковий колгоспний двір (будинок) по АДРЕСА_1 , який належав йому і його батькам, які заповіту не склали. Стверджував, що на день смерті матері він був зареєстрований і проживав у зазначеному будинку, а на день смерті батька навчався на очній формі навчання в Українській державній юридичній академії у м. Харків, а тому вважається таким, що прийняв спадщину. На час звернення до суду позивач фактично проживає без реєстрації у спадковому будинку і є єдиним членом колгоспного двору, який наділений правом визнання права власності на спадкове майно, оскільки не втратив членства у колгоспному дворі станом на 01 липня 1990 року, тобто до часу введення в дію Закону України "Про власність". Інших спадкоємців, окрім позивача, немає. При цьому відповідач, вважаючи майно безхазяйним, обмежує права заявника на володіння, користування та розпоряджання ним і через оголошений воєнний стан намагається заселити внутрішньо переміщених осіб (біженців) без його згоди як власника.

З наведених мотивів просив: заборонити Березнівській міськраді і будь-яким особам чинити перешкоди або обмежувати користуватися житловим будинком і надвірними будівлями та спорудами, в т.ч. належною земельною ділянкою, закріпленою за домоволодінням, ОСОБА_1 щодо домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , на час розгляду і завершення справи та за наслідками якого до вступу рішення в законну силу; заборонити передавати майно відповідачеві чи іншим особам і залишити на зберіганні та зобов`язати зберігати позивача щодо домоволодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , на час розгляду і завершення справи та за наслідками якого до вступу рішення в законну силу.

Ухвалою Березнівського районного суду від 27 липня 2022 року ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постановляючи оскаржуване судове рішення, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано інформації про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду або призведе до порушення його прав.

На ухвалу суду заявником подано апеляційну скаргу, де він покликався на її незаконність та необґрунтованість, які полягали в неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, та порушенні норм процесуального права.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначалось, що наявні в матеріалах справи докази спонукали до вжиття заявленого ним заходу. При цьому суд не вирішив клопотання про витребування інших доказів, які підтверджували б право володіння і користування колгоспним двором. Через відмову в забезпеченні позову заявник був змушений залишити спірний будинок. Відтак суд не забезпечив права позивача на вільне користування нерухомим майном, яке належить йому на законних підставах.

З викладених підстав просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та задовольнити клопотання про забезпечення позову.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу Березнівська міськрада не скористалась, хоча їй про це роз`яснювалось.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказується, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20), стверджується, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

За правилами частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач зазначав, що в успадкований ним житловий будинок Березнівська міськрада планує вселити внутрішньо переміщених осіб і вважає домоволодіння безхазяйним.

Апеляційний суд не може погодитись з наведеною судом підставою для відмови в задоволенні заяви як ненадання позивачем інформації з приводу того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в т.ч. задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову

Частиною першою ст. ст.151 ЦПК України визначено вичерпний перелік того, що повинна містити заява про забезпечення позову.

При цьому саме суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має пересвідчитися, зокрема, в існуванні реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Тому відмову в задоволенні заяви через не надання відомостей заявником про існування такої загрози колегія суддів вважає надмірно формальною.

На переконання колегії суддів, задля попередження зміни правового статусу нерухомого майна, його збереження до вирішення справи по суті тощо подана ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню. Так, між сторонами виник спір, де позивач просить визнати за собою право власності на об`єкт колгоспного двору.

Як видно з прохальної частини заяви, ОСОБА_1 просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу та будь-яким особам чинити перешкоди у користуванні цим нерухомим майном позивачу, забороні передачі майна відповідачеві чи іншим особам, а також в залишенні його на зберіганні в позивача.

Між тим, у частині 10 ст. 150 ЦПК України передбачено заборону вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.Однак заявлений вид забезпечення позову є тотожним задоволенню вимог, позаяк полягає у передачі позивачу колгоспного двору та забезпеченні права вільного володіння ним, що притаманно правам власника. В решті заявлений захід характерний обтяженню (арешту).

Згідно із абз. першим п. 5 ч.1ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном.

Тому апеляційний суд дійшов переконання про часткове задоволення зави про забезпечення позову в порядку п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України, відповідно до якої позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Такий захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі та при його застосуванні буде забезпечена збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками.

Спонуканням для прийняття нової постанови про часткове задоволення заяви про забезпечення позову відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Березнівського районного суду Рівненської області від 27 липня 2022 року.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_1

Відповідач: Березнівська міська рада Рівненського району Рівненської оабслті; адреса місцезнаходження: вулиця Київська, 6, м. Березне Рівненської області, 34600; .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: С.В.Боймиструк

В.В.Майданік