Справа № 185/6158/22
Провадження № 2/185/2856/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
01 грудня 2022 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участі секретаря судового засідання Преображенської К.О. розглянувши у відкритому заочному судовому засіданні в місті Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 .
В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що їй належить 1/3частина квартири АДРЕСА_1 , інші 2/3 (1/3 + 1/3) частини вказаної квартири належать відповідачам. З 1997 року ОСОБА_4 разом з донькою ОСОБА_5 виїхали зі спірної квартири і до сьогоднішнього дня їх місце знаходження їй невідоме. Весь тягар по утриманню житла, сплаті комунальних послуг лежить на ній. Посилаючись на положення ст. 344 ЦК України, просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 та 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 .
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2022 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
У судове засідання представник позивача адвокат Бутенко О.А. не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідачі у судове засідання повторно не з`явились, були належним чином повідомлені про день та час слухання справи, причини неявки суду не повідомили. Відповідачі не подали письмовий відзив на позов.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося.
Суд, на підставі ст.281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.
Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 червня 2007року відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.
ОСОБА_4 є власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 червня 2007року відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.
ОСОБА_5 є власницею 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 19 червня 2007року відділом по обліку та розподілу житлової площі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області.
З 1997 року ОСОБА_4 разом з донькою ОСОБА_5 виїхали з квартири АДРЕСА_1 і до сьогоднішнього дня їх місцезнаходження позивачу невідоме, що підтверджується актом ОСББ «Войнової 8» від 12 жовтня 2020року, довідками від 18 вересня 2020року та від 25 вересня 2020року.
До сьогоднішнього дня місцезнаходження відповідачів невідоме.
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з приписами ч.1 ст.347 ЦК України особа може відмовитися від права власності на майно, заявивши про це або вчинивши інші дії, які свідчать про її відмову від права власності.
Житлове законодавство передбачає обов`язки власника щодо забезпечення схоронності житлового фонду, проведення за свій рахунок поточного і капітального ремонту жилого приміщення і утримання в порядку при домової території (ст.151 ЖК).
Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Отже, задоволення вимог про визнання права власності на нерухоме майно на підставі ст.344 ЦК України можливе лише за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння. За набувальною давністю може бути отримано право власності на нерухоме майно, яке не має власника, власник якого невідомий або відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно.
Заволодіння майном повинно бути добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна, як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо), володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених Законом строків.
У п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.
При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього.
Беручи до уваги вищевикладене, враховуючи те, що позивач дійсно відкрито і добросовісно володіє спірним майном більше 24 років, інші особи на спірне майно не претендують, позивач є добросовісним набувачем, вважаю, що позовні вимоги доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню.
Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 76, 81, 263 - 264, 265, 274, 280-284, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , яка належала ОСОБА_5 .
Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.
Суддя: В. О. Головін