Справа № 308/1156/20
2/308/3182/20
Номер рядка статистичного звіту 18

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої-судді Гутій О.В.

за участю секретаря судового засідання Зарева А.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів.

В обґрунтування вимог позивач вказує, що 05.05.2010 року до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області з Головного управління Міністерства Внутрішніх справ України в Закарпатській області надійшли матеріали для призначення пенсії за вислугою років ОСОБА_2 . Згідно із поданням про призначення пенсії ОСОБА_2 , полковник поліції, заступник начальника ГУМВС, начальник слідчого відповідно до наказу ГУМВС від 12.04.2010 року № 150 о/с, звільнений в запас 12.04.2010 року. На підставі отриманих документів протоколом від 13.04.2010 року ОСОБА_2 з 13.04.2010 року призначено пенсію за вислугою років в розмірі 5096,87 гривень.

27.01.2020 року на адресу Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області надійшло рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року. Проаналізувавши мотивувальну частину рішення суду, в такому констатовано, що наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1378 о/с від 15.12.2017 року та наказом УМВС України в Закарпатській області № 19 а/с від 01.02.2018 року на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 року ОСОБА_2 поновлено з 12.04.2010 року на посаді заступника начальника УМВС України в Закарпатській області начальника слідчого управління, з 20.02.2018 року.

Зазначає, що про факт поновлення ОСОБА_2 на роботі з 12.04.2010 року Головному управлінню не було відомо.

В подальшому, органом Пенсійного фонду здійснювалось повідомлення відповідача про можливість добровільного повернення зайво сплачених коштів, однак на сьогоднішній день такі не повернуті.

Виходячи з наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на користь органу Пенсійного фонду надмірно виплачені йому кошти в розмірі 704 291,22 гривень за період з 13.04.2010 року по 30.06.2020 року.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 11.05.2022 року провадження у справі відкрито та призначено справу в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 26.07.2022 року справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечилив проти задоволення позову, просили відмовити в його задоволенні.

16.06.2022 року відповідач подав відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в їх задоволенні. Зазначає, що такі є безпідставними і необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення. Посилається, що позивач, обгрунтовуючи позов зазначає, що про факт поновлення ОСОБА_2 на роботі з 12.04.2010 року Головному управлінню не було відомо, однак таке не відповідає дійсним обставинам та наявним в розпоряджені позивача письмових доказів, які приховані і не подані позивачем до суду. Головне управління було співвідповідачем у справі №260/852/19 і набагато раніше, ніж прийняте це рішення суду, тому такому було відомо про поновлення ОСОБА_2 на службі.

Зазначає, що після прийняття постанови Львівським окружним адміністративним судом від 15.11.2017 року, яким його було поновлено з 12.04.2010 року на посаді заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління та видачі наказу УМВС України в Закарпатській області № 19 о/с від 01.02.2018 року на виконання даної постанови Львівського окружного адміністративного суду він прийшов в Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області та надав копію постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 року у справі №2а-1769/10/0770 відповідальному працівнику відділу ГУ ПФУ в Закарпатській області.

В подальшому, після видачі УМВС України в Закарпатській області наказу №36 о/с від 20.02.2018 року про звільнення ОСОБА_2 зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 «а» (за віком) з 20 лютого 2018 року за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління, 23.02.2018 року він за встановленою формою подав заяву про призначення пенсії уповноваженому структурному підрозділу УМВС України в Закарпатській області та заяву на виготовлення пенсійного посвідчення про виплату пенсії за вислугу років із визначенням поточного рахунку, після чого, в цей день він звернувся у відділ призначення пенсій ГУ ПФУ в Закарпатській області за отриманням роз`яснень як і коли буде призначено йому пенсію за вислугою років. Відтак, позивачу було достеменно відомо про його поновлення на службі та звільнення зі служби з 20.02.2018 року. Таким чином, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача та його представника, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частини 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що згідно із поданням про призначення пенсії № 5618 від 30.04.2010 року ОСОБА_2 , полковник поліції, заступник начальника ГУМВС, начальник слідчого управління відповідно до наказу ГУМВС від 12.04.2010 року № 150 о/с, звільнений в запас 12.04.2010 року (а.с.4).

На підставі отриманих документів, протоколом від 13.04.2010 року ОСОБА_2 з 13.04.2010 року призначено пенсію за вислугою років в розмірі 5096,87 гривень (а.с.5).

Наказом УМВС України в Закарпатській області № 19 о/с від 01.02.2018 року ОСОБА_2 , на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 15.11.2017 у справі № 2а-1769/10/0770 поновлено на посаді заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління (а.с. 13).

Наказом УМВС України в Закарпатській області № 36 о/с від 20.02.2018 року ОСОБА_2 було звільнено зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а" (за віком) з 20.02.2018 року за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області - начальника слідчого управління та одночасно визначено виплатити одноразову грошову допомогу при звільненні за період 07 років 10 місяців 08 днів (а.с.12).

Відповідно до рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.01.2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, вирішено визнати протиправними дії Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області щодо приймання, оформлення та неподання документів ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугу років для їх розгляду і призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та її перерахунок відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільненому зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а" (за віком) з 20.02.2018 року за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області - начальника слідчого управління наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області № 36 о/с від 20.02.2018 року, зобов`язано Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області оформити та подати документи ОСОБА_2 про призначення пенсії за вислугу років для їх розгляду і призначення пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області та її перерахунок відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", як звільненому зі служби з органів внутрішніх справ у відставку (із зняттям з військового обліку) за п.65 "а" (за віком) з 20.02.2018 року за посадою заступника начальника Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області - начальника слідчого управління наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України у Закарпатській області № 36 о/с від 20.02.2018 року. Рішення набуло законної сили 15.05.2020 року.

Згідно із рішенням про утримання надміру виплачених сум пенсій від 02.07.2020 року № 45, ОСОБА_2 одержує пенсію за вислугою років в розмірі 5490,47 грн. Встановлено, що сума переплати становить 704 291,22 грн. згідно з розрахунком утримання пенсії утворилась заборгованість з 13.04.2010 року по 30.06.2020 року у зв`язку з поновленням на службі (а.с.7).

Згідно із розрахунком на доплату (виплату, утримання) пенсії за пенсійною справою № , розмір пенсії, яка виплачена ОСОБА_2 704 291,22 грн. (а.с. 8-10).

Враховуючи вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду в Закарпатській області було винесено Рішення № 45 від 02.07.2020 року про утримання надміру виплачених сум пенсій.

Листом від 09.07.2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області звернулось до ОСОБА_4 з вимогою повернути зайво отримані кошти пенсії за період з 13.04.2010 року по 30.06.2020 року в сумі 704291,22 гривень (а.с.11).

Звертаючись до суду із даним позов представник позивача вказує на існування підстав для стягнення з відповідача надмірно отриманих грошових коштів (пенсії) на підставі ст.1212 ЦК України.

Так, статтею 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Відповідно до ст.1215 ЦК України загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому, правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Отже, механізм повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через його зловживання.

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають.

Виходячи з аналізу наведених норм закону, безпідставно набуте майно не підлягає поверненню за відсутності рахункової помилки при виплаті коштів, а також добросовісності з боку набувача. Обов`язок довести недобросовісність набувача грошових сум, зазначених у ч. 1 вказаної статті, покладається на сторону, яка вимагає повернення цих коштів.

Крім того, порядок та підстави повернення суми пенсій, виплачених пенсіонеру, визначено Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та «Про пенсійне забезпечення».

Згідно ч. 2 п. 2 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 р. №6-4 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.05.2003 р. за №374/7695 (надалі - Порядок), переплата пенсії - сума пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, сум індексації та інших доплат до пенсій), виплачена з різних причин понад розмір, визначений законодавством.

Згідно з ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року № 374/7695 (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пенсійного фонду № 25-3 від 25.11.2014).

Зі змісту п. 3 цієї постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно, обов`язковою умовою для стягнення надміру виплачених пенсій є допущення зловживань з боку пенсіонера та в жодному випадку вказані суми не можуть бути стягнуті у випадку призначення її на підставі недостовірних даних, формування яких не залежить від пенсіонера. В такому разі суми зайво виплаченої пенсії стягуються зі страхувальника.

При цьому, порядок утримання (стягнення) надміру виплачених сум пенсій визначений ст. 50 Закону № 1058-IV та ст. 103 Закону № 1788-ХІІ, за правилами яких суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсію чи в судовому порядку (не більше як 20 % пенсії).

Зловживанням з боку пенсіонера в розумінні ч.1 ст.103 Закону № 1788-ХІІ є, зокрема, подання ним документів з явно неправильними відомостями, про які йому було достовірно відомо.

Проте, судом встановлено, що про факт поновлення ОСОБА_2 на роботі позивачу було відомо після прийняття постанови Львівським окружним адміністративним судом 15.11.2017 року, яким ОСОБА_2 було поновлено з 12.04.2010 року на посаді заступника начальника слідчого управління, оскільки як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 23.02.2017 року, останній звертався із заявою про призначення пенсії (а.с. 103).

Відповідно до правових позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-91цс14, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду України у справі № 753/15556/15-ц від 16.01.2019 року, зазначено, що остання погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій, де зазначено, що відмовляючи у позові у справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій зробили висновок, що: 1) виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку; 2) недобросовісність з боку відповідача не встановлена. Суди вважали, що передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України відсутні.

Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи, що виплата відповідачу пенсії була проведена органом Пенсійного фонду України добровільно, на підставі відповідного рішення, при цьому фактів недобросовісності з боку відповідача або подання страхувальником недостовірних даних, судом не встановлено, а належних доказів наявності рахункової помилки позивач не надав, передбачені законом підстави для повернення безпідставно виплаченої ОСОБА_2 пенсії відсутні.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст.141 ЦПК України, а тому з урахуванням відмови у задоволенні позови судові витрати не підлягають відшкодуванню відповідачем.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1212, 1215 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 18, 76-77, 81, 141, 247, 274-279, 263-265, 268 ЦПК України, -

УХ В А Л И В:

В задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до ОСОБА_2 про стягнення надмірно сплачених коштів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Позивач: Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, м.Ужгород, площа Народна,4.

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду виготовлено 07 жовтня 2022 року.

Головуюча О.В.Гутій