Справа № 331/3830/22
Провадження № 2-о/331/394/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2022 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Світлицької В.М.

за участю секретаря Приходько Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті особи, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту смерті особи, заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Бердянськ, Запорізької області помер її батько ОСОБА_3 . На тимчасово окупованих територіях України встановлений особливий правовий режим, в умовах якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Посилаючись на зазначені обставини, просила суд встановити факт смерті ОСОБА_3 у судовому порядку.

В судове засідання представник заявника не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, заяву підтримує з викладених у ній підстав, просить задовольнити.

Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх присутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з п. 5 ч.1 ст. 293, п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в т.ч., встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Стаття 317 ЦПК України встановлює особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Так, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника (ч.1).

Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню (ч.4).

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 28.04.1983 року, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 .

24.12.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини змінено на ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 24.12.2003 року.

27.03.2007 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 27.03.2007 року.

30.10.2009 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було зареєстровано шлюб, прізвище дружини змінено на ОСОБА_9 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4 від 30.10.2009 року.

Таким чином, з аналізу вищевказаних документів, вбачається можливість встановити факт родинних відносин між заявником ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Також, судом встановлено, що згідно копій паспортів, заявник є громадянкою України, її батько ОСОБА_3 , також був громадянином України.

Заявником на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 до заяви додано такі документи: копію лікарського свідоцтва про смерть № 70 від 02.05.2022 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ, Запорізької області, Україна; копію довідки про причини смерті (до форми №106/ № 70), що видається для поховання від 02.05.2022 р., згідно якої ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 від інтоксикації; злоякісне новоутворення головного мозку неуточнене.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1-3 ст.9 зазначеного Закону, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Будь-які органи, їх посадові особи та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Частиною 1 статті 17 зазначеного Закону України передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, є, зокрема, лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, а також рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення особи померлою.

Беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, у своєму висновку Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туречинни», зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України.

Оцінюючи вказані документи, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Суд дійшов висновку про те, що обставини, повідомлені заявником, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи, тому наявні підстави для задоволення заяви. Доказів, які б спростовували факт смерті ОСОБА_3 суду не надано.

Керуючись ст. 4, 5,12, 13, 76-82, 89, 258, 263-265, 293, 315, 317, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті особи задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, місце народження: м. Бердянськ, Запорізької області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Бердянськ, Запорізької області, Україна, причина смерті: Інтоксикація; Злоякісне новоутворення головного мозку неуточнене.

Рішення суду допустити до негайного виконання.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М. Світлицька