Справа №601/429/22
Провадження № 2/601/359/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року Кременецький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Коротича І.А.,

за участю секретаря судового засідання: Бончик А.П.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Корфа П.К.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що вона в період з 03.06.2008 по 27.12.2019 роки працювала на посаді молодшої медичної сестри в КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради. На підставі наказу № 146/9-ос від 24.12.2019 позивачку звільнено з роботи, згідно ст.40 п.1 КЗпПУ, у зв`язку з ліквідацією підприємства. Із зазначеним наказом позивачка не згідна, вважає його незаконним, таким, що порушує її трудові права. Підставою звільнення працівників є ліквідація КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради, згідно з рішенням Тернопільської обласної ради «Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю» №1430 від 17.09.2019, 11.03.2021 набрала законної сили постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20, якою рішення № 500/320/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення ТОР № 1430 від 17.09.2019. Крім цього, ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 22.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільської обласної ради про зупинення дії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20, а також ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду від 01.11.2021, відмовлено у задоволенні клопотання Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації про зупинення дії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20.

Враховуючи наведене, оскільки рішення ТОР №1430 від 17.09.2019 визнано протиправним та скасовано, відповідно наказ №146/9-ос від 24.12.2019 теж є незаконним, так як його прийнято на підставі протиправного та вже на даний час скасованого судом рішення. Проте, з моменту набрання законної сили постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20, відповідач не вчинив жодних заходів щодо поновлення позивачки на роботі. Крім цього, позивачка не була повідомлена про наступне вивільнення не пізніше, ніж за два місяці до звільнення, а також відповідачем не було проведено консультацій з первинною профспілковою організацією КНП «Кременецький обласний психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради, щодо запобігання звільненню працівників. Розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 119 123.60 гривень.

Просить суд визнати незаконним та скасувати наказ комунального некомерційного підприємства «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» № 146/9-ос від 24.12.2019; поновити її на роботі на посаді «молодша медична сестра» КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради; стягнути з КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 119 123.60 гривень.

Представник відповідача КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради подав до суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки з оскаржуваним наказом КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради від 24.12.2019 №146/9-ос «Про звільнення працівників у зв`язку з ліквідацією підприємства» зокрема, в частині звільнення з роботи ОСОБА_1 , позивачку ознайомлено 27.12.2019 та цього ж дня вона отримала витяг з наказу на руки. Таким чином, саме з 27.12.2019 почав спливати термін позовної давності щодо її позовних вимог до КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі. З позовом до суду ОСОБА_1 звернулась лише 17.02.2022, тобто після спливу встановленого статтею 233 КЗпПУ місячного строку. Щодо посилань позивачки на той факт, що після винесення ухвали Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 не вжито заходів щодо поновлення позивачки на роботі. У вищевказаній ухвалі не вирішувалось питання законності наказу №146/9-ос від 24.12.2019 про звільнення працівників та не вказано, що за результатами розгляду даної справи необхідно поновлювати працівників, в тому числі позивачку на роботі. Окрім цього, працівники закладу в тому числі і позивачка, були персонально повідомленні про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці до звільнення. Просять суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності.

21 лютого 2022 року ухвалою судді було відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справита призначено справу до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Корф П.К. в судовому засіданні повністю підтримали позовні вимоги та просять задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Представник відповідача КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву в якій просить справу слухати у відсутності їх представника. Просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 з підстав пропущення строку позовної давності.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні обставини:

КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» був неодноразовано перейменований та 10.06.2019 на підставі рішень Тернопільської обласної ради від 06.11.2018 №1242 КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» перетворено в комунальне некомерційного підприємства «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій», що підтверджується довідкою КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» №138 від 27.12.2019.

Позивачка ОСОБА_1 з 03.06.2008 по 27.12.2019 працювала в Кременецькому обласному комунальному дитячому психоневрологічному санаторії на посаді молодшої медичної сестри, що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , дата заповнення 17.04.1980 рік.

Загальна сума доходу позивачки в КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» ТОР за період з 01.07.2019 по 27.12.2019 роки становила 28 374.14 гривень, що підтверджується довідкою про доходи КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» від 23.12.2021.

Рішенням одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради №1430 від 17.09.2019 «Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я - об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю» припинено юридичну особу - КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради () шляхом ліквідації.

ОСОБА_1 була повідомлена про те, що рішенням Тернопільської обласної ради від 17.09.2019 припинено юридичну особу - комунальне некомерційне підприємство «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» () шляхом ліквідації та про те, що відповідно до наказу №107-од від 30.09.2019 її буде звільнено з посади «молодша медична сестра», згідно ч.1 ст.40 КЗпПУ (скорочення штату) 27.12.2019. 15.10.2019 ОСОБА_1 отримала дане повідомлення, про що свідчить її підпис та підтверджується повідомленням КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» ТОР від 30.09.2019.

Адміністрація КНП «Кременецький ОДПС» ТОР повідомила ППО «Трудова солідарність у Кременецькому обласному дитячому психоневрологічному санаторії» та голову профкомітету КУТОР Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій про рішення Тернопільської обласної ради від 17.09.2019 №1430, яке передбачало загальне звільнення 27.12.2019 усіх працівників підприємства, згідно п.1 ст.40 КЗпПУ (скорочення штату в зв`язку з ліквідацією), що підтверджується повідомленнями КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій».

КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» просив в ППО «Трудова солідарність у Кременецькому обласному дитячому психоневрологічному санаторії» та голову профкомітету КУТОР Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій погодити звільнення 27.12.2019 усіх працівників підприємства, котрі є членами профспілкової організації та котрі не перебувають членами жодної із наявних в закладі профспілкових організацій, згідно п.1 ст.40 КЗпП України (скорочення штату в зв`язку з ліквідацією підприємства) на підставі наказу №107-од від 30.09.2019, що підтверджується поданнями КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій», яке отримано 11.12.2019.

ППО «Трудова солідарність у Кременецькому обласному дитячому психоневрологічному санаторії» погодило звільнення працівників, котрі є членами даної профспілкової організації та працівників, котрі не зареєстровані в жодному із профспілкових осередків, згідно п.1 ст.40 КЗпПУ (скорочення штату) в зв`язку з ліквідацією підприємства, з датою звільнення 27.12.2019. Даним погодженням стверджено, що ліквідаційною комісією дотримано усіх законодавчих вимог, щодо процедури звільнення працівників за вищезазначеною статтею КЗпП України, що підтверджується погодженням голови ППО «Трудова солідарність у Кременецькому обласному дитячому психоневрологічному санаторії» Ващенко Н.М. від 13.12.2019.

Профспілковий комітет КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» надав згоду на звільнення 27.12.2019, згідно п.1 ст.40 КЗпПУ усіх працівників закладу, які є членами профспілкової організації, а саме: ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 , що підтверджується погодженням голови профспілкового комітету КУТОР «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Пилипович О.Д. від 13.12.2019.

Згідно наказу №146/9-ос від 24.12.2019 та його витягу «Про звільнення з роботи згідно ст.40 п.1 КЗпПУ», ОСОБА_1 сестру медичну молодшу (палатну), звільнено з роботи 27.12.2019, згідно ст.40 п.1 КЗпПУ (ліквідація підприємства) та вирішено виплатити вихідну допомогу в розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсацію за 40 календарних днів невикористанної відпустки (повідомлення про зміну умов праці додано до особової справи працівника). З даним наказом позивачка була ознайомлена, що підтверджує її підпис.

Із особової картки працівника слідує, що ОСОБА_1 звільнено 27.12.2019 за ст.40 ч.1 КЗпПУ, Наказ № 146/9-ос від 24.12.2019. Трудову книжку позивачка отримала 27.12.2019 про що свідчить її підпис.

27 грудня 2019 року ОСОБА_1 звільнена з роботи згідно ст.40 п.1 КЗпПУ (ліквідація підприємства).

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20, рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 07.09.2020 року у справі № 500/320/20 скасовано та ухвалено нове рішення, яким визнано протиправним та скасовано рішення одинадцятої сесії шостого скликання Тернопільської обласної ради «Про ліквідацію окремих закладів охорони здоров`я об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області та перейменування Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації осіб з інвалідністю» № 1430 від 17.09.2019.

Ухвалою Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 500/320/20, у задоволенні клопотання Тернопільської обласної ради про зупинення дії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20 відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду від 01.11.2021 року у справі № 500/320/20, у задоволенні клопотання Тернопільського обласного центру комплексної реабілітації про зупинення дії постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.03.2021 у справі № 500/320/20 відмовлено.

З врахування встановлених обставин, суд вважає, що до виниклих між сторонами правовідносин слід застосувати наступні норми матеріального права.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 233 КЗпП України (в редакціїї станом на 27.12.2019) працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У статті 47 КЗпП України (в редакції станом на 27.12.2019) передбачено обов`язок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно п.4 постанови Пленуму Верховного Суду від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» , встановлений ст. 233 КЗпП України строк звернення до суду застосовується судом незалежно від заяви сторін і пропущення такого строку є самостійною підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. У разі пропуску передбачених строків звернення до суду за вирішенням трудового спору суд з`ясовує не лише причини пропуску зазначеного строку, а й усі обставини справи, права та обов`язки сторін. При пропуску строку без поважних причин суд наводить у рішенні мотиви, чому він вважає неможливим його поновити, та зазначає, що відмовляє в позові саме з цих підстав.

Перевірка дотримання вимог закону щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору здійснюється судом за принципом ex officio , незалежно від того, чи заявляє відповідач про пропуск позивачем строку звернення до суду, на відміну від застосування позовної давності при вирішенні судом цивільного спору, коли застосування позовної давності судом здійснюється тільки за заявою сторони у спорі (частина третя статті 267 ЦК України).

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 751/1198/18.

Передбачений статтею 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Згідно з вимогами статті 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки.

У статті 234 КЗпП України не наведено переліку поважних причин для поновлення строку звернення з заявою про вирішення спору, оскільки їх поважність має визначається в кожному випадку, залежно від конкретних обставин.

При цьому поважними причинами пропуску строку, встановленого в частині першій статті 233 КЗпП України, мають кваліфікуватися ті, які об`єктивно перешкоджали чи створювали труднощі для своєчасного звернення до суду та підтверджені належними доказами.

Отже, підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 листопада 2021 року у справі № 673/723/20.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 30 листопада 2006 року в справі Красношапка проти України вказано, що робітник, який вважає себе незаконно звільненим роботодавцем, має значний особистий інтерес у отриманні судового рішення щодо правомірності такої міри.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 про своє звільнення із наведених підстав стало відомо 27 грудня 2019 року, що підтверджується поясненнями ОСОБА_1 та її представника данними у судовому засіданні, підписом позивачки в особовій картці працівника, згідно якої вона 27 грудня 2019 року отримала трудову книжку.

Позивачка звернулася до Кременецького районного суду Тернопільської області із даною позовною заявою лише 17 лютого 2022 року, що свідчить про пропуск нею місячного строку, встановленого статтею 233 КЗпП України.

Позивачка посилається на наступні причини для поновлення строку звернення до суду, а саме:

- винесення постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року, згідно якої рішення Тернопільської обласної ради № 1430 від 17 вересня 2019 року визнано протиправним та скасовано, а тому відповідно ліквідація КНП «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» Тернопільської обласної ради є недійсною, а наказ № 146/9-ос від 24 грудня 2019 року про звільнення ОСОБА_1 - незаконним;

- запровадження урядом України карантинних заходів задля запобігання поширенню коронавірусної інфекції в Україні, через які вона не мала можливості раніше звернутися до суду з даним позовом.

Наведені позивачкою причини для поновлення строку звернення до суду, суд вважає неповажними, оскільки ОСОБА_1 була звільнена з роботи 27 грудня 2019 року (більше 2 років тому) будь-яких непереборних та об`єктивних перешкод, які не залежали від волі особи та які б перешкоджали позивачці в реалізації її права щодо оскарження рішення роботодавця, щодо її звільнення в місячний строк позивачкою не наведені та судом не встановлені. Лише з 12 березня 2020 року на усій території України був запроваджений карантин вперше (постанова Кабінету міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»). Відносно твердження про прийняту постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2021 року, згідно з якого рішення Тернопільської обласної ради № 1430 від 17 вересня 2019 року визнано протиправним та скасовано, то розгляд зазначеної справи в судах не було перешкодою для позивачки, щоб звернутись в суд із вказаною позовною заявою.

Таким чином, суд не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_1 строку для звернення до суду із зазначеним позовом.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі слід відмовити, у зв`язку з пропуском строків звернення до суду.

У свою чергу, відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Таким чином, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу стягується тільки у разі поновлення на роботі, як взаємопов`язаної вимоги.

Отже, позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у контексті цієї справи є похідною від вимоги про поновлення на роботі, оскільки її вирішення напряму залежить від вирішення питання поновлення на роботі.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 753/5516/20.

Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення в займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу слід відмовити.

Керуючись статтями 233, 234 КЗпП України, статтями 19, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст. 233, 234 КзПП України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального некомерційного підприємства «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення № 146/9-ос від 24 грудня 2019 року, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 119 123.6 гривень, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасники справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: Комунальне некомерційне підприємство «Кременецький обласний дитячий психоневрологічний санаторій», місцезнаходження: вулиця Санаторійна, 39, місто Кременець, Тернопільської області, .

Повний текст рішення виготовлено 18 квітня 2022 року.

Головуючий: