Житомирський апеляційний суд
Категорія 39 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання Франчука В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №761/10298/21 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та визнання пункту договору недійсним

за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року, яке ухвалене під головуванням судді Хуторною І.Ю.

встановив:

У березні 2021 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначила, що 05 вересня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665, який був забезпечений укладеним 05 вересня 2008 року договором поруки №286/25-667 між кредитором та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Відповідно до умов договору, максимальний ліміт заборгованості складав 64 000,00 доларів США та передбачав сплату 15% процентів річних в доларах США та комісії.

12 вересня 2019 року кредитор АТ «Укрсоцбанк» був приєднаний до АТ «Альфа-Банк» за спрощеною процедурою реорганізації банків. 21 жовтня 2020 року між АТ «Альфа-банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Карточка плюс» був укладений договір факторингу, за умовами якого новому кредитору відступились права вимоги повернення заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 63 895,38 доларів США (за офіційно встановленим курсом НБУ 1 812 756,66 грн.), право вимоги процентів за користування кредитом в розмірі 115 170,31 доларів США (за офіційно встановленим курсом НБУ 3 267 462,31 грн.), право вимоги повернення неустойки в сумі 7 020 993, 99 гривні. Загальна сума заборгованості за договором на момент відступлення кредитором прав грошової вимоги до ТОВ «ФК «Карточка плюс» складала 12 101 213,00 грн.

21 жовтня 2020 року між ТОВ «ФК «Карточка плюс» та ФОП ОСОБА_1 був укладений договір відступлення права вимоги №21/10/20-А. Зважаючи на це, позивач стала новим кредитором по відношенню до відповідачів, так як до неї перейшли усі права та обов`язки первісного кредитора за Договором.

Позивач зазначає, що відповідачами, в порушення умов договору, не було сплачено жодного платежу із суми боргу в добровільному порядку, на підставі чого виникла заборгованість у сумі 12 101 213, 00 грн. З урахуванням вищенаведеного, позивач просила стягнути із відповідачів заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року в розмірі 12 101 213, 00 грн.

Окрім того, позивач просила визнати п. 4.2 ст. 4 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року недійсним, у зв`язку з тим, що дана умова порушує ч.2, ч.5, ч.7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливою та такою, що порушує принцип рівності сторін договору.

Ухвалою суду першої інстанції від 15 червня 2021 року задоволено заяву ФОП ОСОБА_1 про відмову від позовних вимог в частині визнання п. 4.2 ст. 4 договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року недійсним, повернуто позовну заяву у цій частині позивачеві.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погоджуючись із рішенням суду подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове, яким частково задовільнити позовні вимоги та стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на свою користь 12101213,00 грн. заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції у своєму рішенні в порушення приписів ст. 263 ЦПК України не обґрунтував, чому визнання відповідачами позову суперечить закону та порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, як це впливає на предмет позову у даному випадку. Позивач зазначає, що суд не вказав, на якій саме підставі відмовляє у задоволенні позову, у зв`язку із наявністю судового рішення від 12 березня 2013 року чи із підстав відсутності розрахунку боргу за кредитним договором. Окрім того, вважає, що висновок суду про припинення будь-яких обов`язків боржників за кредитним договором з набранням законної сили рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 12 березня 2013 року у справі №2-1332/11/0603 та з відкриттям виконавчого провадження, є таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та прийнятий внаслідок неправильного застосування норм матеріального права. Дія договору не закінчилась, оскільки договір укладено на строк до остаточного виконання сторонами своїх зобов`язань, борг не повернуто і реального дострокового стягнення тіла кредиту не відбулося.

Позивач стверджує, що договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року нотаріально не посвідчувався, то немає і необхідності посвідчувати договір відступлення права вимоги від 21 жовтня 2020 року, який крім того жодною із сторін не оскаржується і був вчинений у відповідності до ст.513 ЦК України.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалися.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено, що 05 вересня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665, відповідно до якого, кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання, на умовах, визначених цим договором, зі сплатою комісії, в розмірі та в порядку, визначених в додатку №1 до цього договору, що є невід`ємною частиною. Надання кредиту здійснюється окремими частинами, зі сплатою 15% процентів річних в доларах США та комісій в розмірі та в порядку, визначених в додатку №1 до цього договору, в межах ліміту заборгованості 64000,00 доларів США. Кінцевий термін погашення кредиту до 04 вересня 2023 року (а.с.6-15, т.1).

На забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту 05 вересня 2008 року був укладений договір поруки №286/26-667 між АТ «Укрсоцбанк», божником ОСОБА_2 та поручителем ОСОБА_3 , яким передбачено, що поручитель зобов`язується у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливих штрафних санкцій (а.с.16-18, т.1).

21 жовтня 2020 року був укладений договір факторингу між АТ «Альфа-Банк», що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс», який передбачав передачу права грошової вимоги за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року, зокрема: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою у розмірі 63 895,38 доларів США (за офіційно встановленим курсом НБУ 1 812 756,66 грн.), право вимоги процентів за користування кредитом в розмірі 115 170, 31 доларів США (за офіційно встановленим курсом НБУ 3 267 462,31 грн.), право вимоги повернення неустойки в сумі 7 020 993, 99 гривні. Загальна сума прав грошової вимоги, що відступається становить 12 101 212, 96 грн. Пунктом 1.4 розділу 1 вищевказаного договору факторингу передбачено, що в день підписання до фактора переходять також права за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основними договорами (а.с.19-22, т.1).

Листом АТ «Альфа-Банк» від 21 жовтня 2020 року ОСОБА_2 було проінформовано, що право вимоги щодо заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року було відступлене на користь ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» на підставі договору факторингу від 21 жовтня 2020 року (а.с.23, т.1).

21 жовтня 2020 року був укладений договір про відступлення права вимоги №21/10/20-А між ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» та ФОП ОСОБА_1 , який передбачав передачу права грошової вимоги за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року, зокрема: право вимоги повернення заборгованості за основною сумою кредиту відповідно до основного договору у сумі 63 895,38 доларів США (за офіційно встановленим курсом НБУ 1 812 756,66 грн.), право вимоги процентів за користування кредитом в розмірі 115 170, 31 доларів США (за офіційно встановленим курсом НБУ 3 267 462,31 грн.) та право вимоги сплати процентів за користування кредитом, нарахованих в майбутньому, право вимоги повернення неустойки в сумі 7 020 993, 99 гривні. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Пунктом 1.4 розділу 1 вищевказаного договору відступлення права вимоги передбачено, що в день підписання до фактора переходять також права за договорами, що укладені в забезпечення виконання зобов`язань боржника за основними договорами. Ціна відступлення права вимоги складає 51 584, 00 грн. (п.3.1 розділ 3 договору) (а.с.24-27, т.1).

22 жовтня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Карточка Плюс» надіслало ОСОБА_2 лист вих.№22-10-1 із повідомлення про те, що дана фінансова компанія не є вже кредитором за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року (а.с.28, т.1).

23 грудня 2020 року ФОП ОСОБА_1 надіслала лист до відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому повідомила, що право вимоги щодо заборгованості належить їй. Повідомила, що сума боргу становить 12 101 212,16 грн., просила до 27 грудня 2020 року повернути частку боргу у розмірі 6 000 000,00 грн., решту за домовленістю. У випадку неповернення зазначеної вище частки заборгованості, буде змушена ставити питання про повернення всієї суми одним платежем (а.с.29, т.1).

Між ФОП ОСОБА_1 та відповідачами була укладена додаткова угода від 23 грудня 2020 року до договору про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року, якою сторони домовились п.6.1 договору викласти в такій редакції: «Усі спори, які виникають з цього договору або пов`язані із ним вирішуються згідно матеріального та процесуального права України в судовому порядку за місцем перебування кредитора у відповідному місцевому загальному суді» (а.с.30-31, том 1).

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2013 року у справі №0603/2-1332/11 встановлено, що за договором кредиту №286/25-665 станом на 25 січня 2011 року сума заборгованості відповідачів становила 93 998,90 доларів США, що еквівалентно 746 318,86 грн., а саме: 63 895,38 доларів США, що еквівалентно 507 361,26 грн. заборгованість за кредитом, 20 339,99 доларів США, що еквівалентно 161 509,69 грн. заборгованість за відсотками; 7016 доларів США, що еквівалентно 55 710,55 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 2 737,53 доларів США, що еквівалентно 21 737,36 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» було задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 1 150 022, 86 грн (а.с.96-97, т.2).

За частиною першою статті 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), частиною першою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (частина 1 статті 546 ЦК України в редакції, що діяла на момент укладення договору іпотеки).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 598, стаття 599 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Судом встановлено, що 05 вересня 2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

За правилами статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтями 516, 517 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; ця заміна не впливає на обов`язок боржника погашати кредит взагалі, в тому числі первісному кредитору у випадку неповідомлення його про передачу права вимоги іншій особі.

Одним із випадків відступлення прав вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).

Зі змісту статті 1078 ЦК України випливає, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно із положеннями статті 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові (первісному кредиторові) на виконання свого обов`язку перед ним.

Первинним кредитором АТ «Укрсоцбанк» у достроковому порядку була стягнута заборгованість за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року, що підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2013 року, яке було змінено в частині сплати судового збору рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 06 червня 2013 року, виключивши з абзацу третього резолютивної частини слово: «солідарно».

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти, пеню за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий правовий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Вимог про застосування наслідків прострочення виконання зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, позивач не заявляла.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості за договором про надання невідновлювальної кредитної лінії №286/25-665 від 05 вересня 2008 року, щодо якого вже існує судове рішення, яке набрало законної сили, та яким стягнуто заборгованість за цим кредитним договором. Також висновок суду першої інстанції про те, що банк не мав права нараховувати проценти на неповернутий кредит, а також пеню після дострокового стягнення боргу за кредитом, яке було встановлене у рішенні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 12 березня 2013 року, є обґрунтованим.

Відповідно до ч.4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Встановивши на підставі фактичних обставин справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв визнання відповідачем ОСОБА_3 та представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 позову. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції не прийняв визнання позову, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вказана обставина не призвела до неправильного вирішення справи.

На підставі статей 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Позивач просить стягнути заборгованість у сумі 12 101 213, 00 грн., при цьому, у матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості, тому неможливо встановити, з чого виходив позивач, заявляючи до стягнення саме визначену ним суму.

Посилання суду першої інстанції на необхідність долучення розрахунку боргу за кредитним договором, свідчить про необхідність здійснення перевірки правильності нарахування боргу та наявності підстав для задоволення заявлених вимог про стягнення заборгованості у визначеному розмірі, з чим погоджується колегія суддів.

Висновок суду першої інстанції про відсутність нотаріального посвідчення Договору відступлення права вимоги від 21 жовтня 2020 року в порушення ст.513 ЦК України, не призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у справі.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду, вони були предметом дослідження в судовому засіданні, суд дав їм належну оцінку і вони не містять підстав для скасування чи зміни рішення суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ухвали апеляційного суду від 30 серпня 2022 року, позивачу було відстрочено сплату судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4620,00 грн. до ухвалення судового рішення у справі. З огляду на відмову у задоволенні апеляційної скарги, з позивача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 грудня 2021 року без змін.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 4620,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді