Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1128/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.05.2022 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі судді Бак М.Д., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу № 299/1128/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

21.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, зокрема автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску, номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , шляхом стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації вартості половини автомобіля в сумі 135000,00 грн.

Позов мотивовано тим, що з 03.09.2005 року до 06.03.2019 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 06.03.2019 року, ухваленим у справі № 555/228/19.

Під час шлюбу за рахунок спільних коштів сторони придбали в інтересах сім`ї спірний автомобіль, право власності на який 14.09.2016 року було зареєстровано за відповідачем. Після розірвання шлюбу відповідач без згоди позивача забрав автомобіль та користується ним. На прохання позивача про надання автомобіля їй у користування відповідач відмовив.

Відповідно до презумпції спільності права власності подружжя на майно, придбане ними за час шлюбу, автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Згідно принципу рівності часток подружжя у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, автомобіль належить сторонам порівну.

Спільне користування сторін автомобілем неможливе з причини їх окремого проживання. Сторони не досягли згоди щодо поділу автомобіля. З огляду на те, що автомобіль є неподільною річчю, то позивач має право на отримання грошової компенсації за належну їй частку в розмірі половини вартості автомобіля. Відповідач не виплачує позивачу грошову компенсацію добровільно.

Ринкова вартість автомобіля станом на 30.12.2021 року становить 270000,00 грн, отже половина від даної суми 135000,00 грн.

Відповідач не подав відзив на позовну заяву.

29.03.2022 року в суд поступило клопотання представника позивача ОСОБА_3 від 28.03.2022 року про прийняття доказів (арк. 42-52).

13.04.2022 року судом постановлено ухвалу про відмову в задоволенні даного клопотання (арк. 54-56).

22.04.2022 року на електронну адресу суду та 26.04.2022 року на поштову адресу поступило клопотання представника позивача ОСОБА_3 від 21.04.2022 року про прийняття доказів (арк. 58-68, 84-92).

29.04.2022 року судом постановлено ухвалу, якою вказане клопотання задоволено частково (арк. 107-109).

Судом встановлено, що 14.09.2016 року в Територіальному сервісному центрі Міністерства внутрішніх справ, в Закарпатській області, було зареєстровано право власності ОСОБА_2 на транспортний засіб марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, 2003 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , номер шасі (кузова, рами): НОМЕР_3 , на підставі договору купівлі-продажу від 14.09.2016 року № 2144/2016/068313. Вартість автомобіля станом на 30.12.2021 року становить 270000,00 грн.

Наведені обставини підтверджено відомостями, які містяться в таких доказах:

1) копії реєстраційної картки транспортного засобу автомобіля марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , виданої 21.04.2022 року Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області (арк. 88);

2) копії звіту про оцінку автомобіля AUDI A6 реєстраційний номер НОМЕР_1 , колір - сірий, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 станом на 30 грудня 2021 року з додатками, складеного оцінювачем Товариства з обмеженою відповідальністю «Уж-Консалтинг» ОСОБА_4 (арк. 20-31).

Згідно частин першої, другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на те, що до предмета доказування у справі входить обставина щодо перебування сторін у шлюбі, то копія свідоцтва про шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , серія НОМЕР_4 , виданого 21.05.2021 року Виноградівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (арк. 10), не містить відомості, які мають значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення суду, тобто є неналежним доказом.

Інформацію щодо предмета доказування не містять також такі письмові докази: 1) копія свідоцтва про народження ОСОБА_6 , серія НОМЕР_5 , виданого 12.12.2005 року виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (арк. 11); 2) копія свідоцтва про народження ОСОБА_2 , серія НОМЕР_6 , виданого 03.07.2007 року виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (арк. 12); 3) копія свідоцтва про народження ОСОБА_7 , серія НОМЕР_7 , виданого 28.12.2016 року виконавчим комітетом Вилоцької селищної ради Виноградівського району Закарпатської області (арк. 13); 4) копія довідки від 08.12.2021 року № 1598, виданої Вилоцькою селищною радою Берегівського району Закарпатської області, про склад сім`ї ОСОБА_1 (арк. 17); 5) копія довідки від 08.12.2021 року № 1603, виданої Вилоцькою селищною радою Берегівського району Закарпатської області, про склад сім`ї ОСОБА_1 (арк. 17); 6) копія довідки від 08.12.2021 року № 1604, виданої Вилоцькою селищною радою Берегівського району Закарпатської області, з приводу місця проживання ОСОБА_2 (арк. 18).

Відповідно до частини першої статті 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

У частині першій статті 95 ЦПК України закріплено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Згідно частини другої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Відповідно до частини четвертої статті 95 ЦПК України копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно абзацу першого пункту 3 розділу XI Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20.08.2019 року № 814 (зі змінами), копія судового рішення, виготовлена апаратом суду, засвідчується відповідальною особою апарату суду та відповідною печаткою суду із зазначенням дати.

З врахуванням викладеного вище копії з копій судових рішень, а саме: 1) рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 06.03.2019 року, ухваленого у справі № 555/228/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (арк. 14); 2) рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 20.06.2019 року, ухваленого у справі № 555/229/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів (арк. 15, 16), не є належно засвідченими копіями письмових доказів, отже не виступають доказами, одержаними з дотриманням встановленого законом порядку.

Копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «Audi» моделі «А6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , серія НОМЕР_8 , виданого 14.09.2016 року Центром 2144 (арк. 19), яку не засвідчено, є недопустимим доказом.

У частині другій статті 100 ЦПК України закріплено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу.

Відповідно до частини третьої статті 100 ЦПК України учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу (частина четверта статті 100 ЦПК України).

Паперова копія електронного документа - інформації від 18.02.2022 року із вебсайту Міністерства внутрішніх справ України в Інтернеті за посиланням: https://rq.hsc.gov.ua щодо належності транспортного засобу ОСОБА_2 (арк. 32), яку не посвідчено, не виступає допустимим доказом.

Копія заяви ОСОБА_2 від 14.09.2016 року № 102024239 до Територіального сервісного центру 2144, виданої 21.04.2022 року Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру Міністерства внутрішніх справ в Закарпатській області, сформованої із Національної автоматизованої інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ (арк. 89), у якій відсутній підпис заявника чи дані про те, що її підписано електронним цифровим підписом, не відповідає вимогам абзацу першого пункту 2 глави 1 розділу ІІ Порядку роботи з електронними документами в діловодстві та їх підготовки до передавання на архівне зберігання, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2014 року № 1886/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2014 року за № 1421/26198, де передбачено, що електронний документ має бути оформлений за загальними правилами документування і мати реквізити, що встановлені для аналогічного документа з паперовим носієм інформації, тому не підлягає врахуванню як джерело доказу.

У статті 60 Сімейного кодексу України (надалі СК України) передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до статті 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У відповідності до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно абзацу першого частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до частини другої статті 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

З огляду на недоведеність обставини, наведеної в обґрунтування позову, щодо перебування сторін у шлюбі, не доведено обставини в частині належності сторонам спірного майна на праві спільної сумісної власності, а отже і виникнення у позивача права на його поділ.

У зв`язку з недоведеністю підстав позову відсутні підстави для висновку про порушення відповідачем права позивача, про захист якого пред`явлено позов, тому позов не підлягає задоволенню.

Позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в сумі 1350,00 грн, що підтверджує квитанція № від 18.02.2022 року (арк. 1).

22.04.2022 року на електронну адресу суду та 26.04.2022 року на поштову адресу надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_3 від 21.04.2022 року про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн (арк. 69-83, 95-106).

Клопотання мотивовано тим, що у зв`язку з розглядом справи позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу у вказаній сумі, яка є співмірною із складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом, витраченим на їх виконання, обсягом виконаних робіт і наданих послуг, ціною позову та значенням справи для відповідача.

На підтвердження факту та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу до клопотання додано такі документи: 1) копію договору про надання правової допомоги від 13.12.2021 року, укладеного між адвокатом Бобонич Н.В. та Рошко О.О. (арк. 99, 100); 2) копію додаткової угоди № 2 від 01.02.2022 року до Договору про надання правової допомоги від 13.12.2021 року, укладеної між адвокатом Бобонич Н.В. та ОСОБА_1 (арк. 101); 3) детальний опис робіт (наданих послуг) згідно Договору про надання правничої допомоги від 13.12.2021 року, складений 18.04.2022 року адвокатом Бобонич Н.В. та Рошко О.О. (арк. 102); 4) довідку від 21.04.2022 року, видану ОСОБА_1 адвокатом Бобонич Н.В. (арк. 103).

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Із врахуванням висновку суду про відмову в позові судові витрати, понесені позивачем, не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259, 264, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Закарпатського апеляційного суду через Виноградівський районний суд Закарпатської області.

Учасник справи, якому копію рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи поновлює строк апеляційного оскарження рішення, якщо визнає причини його пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_10 .

Суддя М. Д. Бак