Справа № 462/487/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2022 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львова у складі : головуючого судді Кирилюк А.І., при секретарі Антощук А.В., представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про захист порушених прав на житло,

в с т а н о в и в :

Представник позивача звернувся із вказаною позовною заявою до суду, покликаючись на те, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва №223-З про право власності на квартиру від 13.12.1994 року. В жовтні 2021 року позивачу стало відомо, що у належній йому квартирі зареєстровано місце проживання невідомих йому осіб: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Натомість реєстрація місця проживання самого ОСОБА_3 у належній йому квартирі скасована. Під час з`ясування ситуації, що склалась, позивачем встановлено, що заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року в справі №462/1103/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_4 право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного рішення суду, без відома ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстрував своє місце проживання у належній ОСОБА_3 квартирі АДРЕСА_1 , а в подальшому зареєстрував у вказаній квартирі і місце проживання ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2021 року в справі №462/1103/19 вказане вище заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року скасовано. В подальшому, розпорядженням Залізничної РА ЛМР №1221 від 21.08.2019 року «Про укладення договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 » , ОСОБА_4 було визнано наймачем квартири АДРЕСА_1 , укладено з ним договір житлового найму цієї квартири. Підставою для видачі такого розпорядження була заява ОСОБА_4 та заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року в справі №462/1103/19. 08.08.2019 року Залізничною РА ЛМР було зареєстровано місця проживання ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_1 , а також, було здійснено зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 у зазначеній квартирі. 17.09.2019 року за заявою ОСОБА_4 , Залізничною РА ЛМР було здійснено реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Представник позивача стверджує, що всі вказані вище дії та акти Залізничної районної адміністрації ЛМР, а також дії інших відповідачів по справі грубо порушують права позивача, зокрема, його право на вільне володіння, користування та розпорядження належною йому на праві власності квартирою АДРЕСА_1 , адже, на думку представника позивача, Залізнична РА ЛМР не вправі була приймати будь-які рішення щодо укладення договору найму квартирою, яка не є комунальною власністю, без дозволу та відома власника квартири відповідач не вправі був вчиняти дії щодо зняття з реєстрації місця проживання та дії щодо реєстрації місця проживання сторонніх осіб у належній позивачу квартирі. Проте, на думку представника позивача, Залізнична РА ЛМР, реалізовуючи надані їй повноваження грубо порушила право власності позивача та вийшла за межі своєї компетенції, оскільки розпорядилася майном, яке не відноситься до комунальної власності, а є приватною власністю позивача. Враховуючи наведене, а також беручи до уваги твердження представника позивача щодо незаконності розпорядження Залізничної РА ЛМР, яке порушує право власності позивача і не відповідає закону, суперечності актам цивільного законодавства та ЦК України, інтересам суспільства і його моральним засадам договору найму, що укладений між Залізничною РА ЛМР та ОСОБА_4 , а також, протиправності дій по зняттю ОСОБА_3 з реєстрації місця проживання у належній йому квартирі АДРЕСА_1 та дій щодо реєстрації місця проживання у цій квартирі інших відповідачів, з огляду на допущене порушення прав позивача відповідачами, просить: визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №1221 від 21.08.2019 р. «Про укладення договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 »; визнати недійсним договір житлового найму квартири АДРЕСА_1 , що укладений з ОСОБА_4 на підставі розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №1221 від 21.08.2019 р. «Про укладення договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 »; зобов`язати Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради скасувати записи: про зняття з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Також просить стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року відкрито провадження в справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. /а.с.43-44/

Відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 подали до суду клопотання про зупинення провадження в справі, в порядку ст.251 ЦПК України, покликаючись на наявність об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення цивільної справи №462/1695/22 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру.

Суд, вивчивши подані відповідачами клопотання, приходить до висновку, що в задоволенні таких слід відмовити, з огляду на те, що відповідачами не доведено факту того, що існує об`єктивна неможливість розгляду вказаної справи до вирішення справи №462/1695/22.

Крім цього, відповідач ОСОБА_6 також подав клопотання про зупинення провадження в справі, покликаючись на те, що на даний час він проходить процес оформлення до лав ЗСУ, на підтвердження чого долучив до клопотання копію повістки від 10.05.2022 року, що відповідно до п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України є підставою для зупинення провадження в справі.

Вивчивши подане відповідачем ОСОБА_6 клопотання, суд не вбачає підстав для задоволення такого, з огляду на те, що клопотання подано 16.05.2022 року, а повістка оформлена 10.05.2022 року, наявність якої сама по собі, жодним чином не свідчить про факт перебування його у складі ЗСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з наведених у ньому підстав, просив задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, заперечивши в частині визнання недійсним договору житлового найму.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали позовної заяви, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Предметом спору в даній справі є захист порушених прав на житло, шляхом визнання незаконним рішення органу місцевого самоврядування та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва №233-3 про право власності на квартиру від 13.12.1994 року, квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 31,5 кв.м. на праві приватної власності належить ОСОБА_3 . /а.с.8/

Належність ОСОБА_3 зазначеної вище квартири стверджується також довідкою ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №2/9571 від 22.10.2021 року. /а.с.9/

Заочним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року в справі №462/1103/19 задоволено позовні вимоги ОСОБА_4 , визнано ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 , визнано за ОСОБА_4 право користування жилою площею квартири АДРЕСА_1 . /а.с.10-12/

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 11.11.2021 року в справі №462/1103/19 вказане вище заочне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 27.05.2019 року скасовано. /а.с.13-14/

Розпорядженням Залізничної РА ЛМР №1221 від 21.08.2019 року «Про укладення договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 » , ОСОБА_4 було визнано наймачем квартири АДРЕСА_1 , укладено з ним договір житлового найму цієї квартири та здійснено реєстрацію місця проживання у вказаній квартирі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 /а.с.16-23/

З листа-відповіді голови Залізничної РА ЛМР Джурик Ірини убачається, що на підставі рішення Залізничного районного суду м.Львова від 27.06.2019 року №462/1103/19 та заяви ОСОБА_4 укладено з останнім договір найму та здійснено реєстрацію у вказаній вище квартирі, разом з третіми особами, на підставі заяв останніх. /а.с.26-27/

Рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 20.04.2022 року, в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права користування жилим приміщенням та визнання особи такою, що втратила користування житлом відмовлено. /а.с.95-97/

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Частиною четвертою статті 311 ЦК України передбачено, що фізична особа не може бути виселена або іншим чином примусово позбавлена житла, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 статті 8 Конвенції гарантовано кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на фізичні речі та є незалежним від формальної класифікації в національному законодавстві. Право на інтерес теж по суті захищається статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини втручання держави в право на житло повинне відповідати критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном у розумінні Конвенції.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зі змісту статті 393 ЦК України убачається, що правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Якщо інше не встановлено законом, власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.

Враховуючи викладене вище, оцінивши наявні у справі докази з точки зору допустимості, належності, достовірності кожного доказу окремо, так і з точки зору достатності у їх сукупності, суд встановив порушення житлових прав позивача, відтак, приходить до висновку, що такі підлягають захисту, шляхом визнання незаконним з моменту прийняття та скасування розпорядження Залізничної РА ЛМР «Про укладення договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 » та зобов`язання Залізничної РА ЛМР скасувати записи як про зняття з реєстрації місця проживання позивача, так і про реєстрацію відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що буде в даному випадку ефективними способами захисту, в розумінні ст.16 ЦК України.

Разом з тим, суд зазначає, що позовна вимога про визнання недійсним договору найму не підлягає задоволенню, оскільки останній фактично не укладався та доказів на переконання в іншому сторонами не надано, відтак, позов підлягає частковому задоволенню.

Крім цього, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути по 496,20 гривень судового збору, з кожного.

Керуючись ст. 200, 259, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Визнати незаконним з моменту прийняття та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №1221 від 21.08.2019 р. «Про укладення договору житлового найму квартири АДРЕСА_1 ».

Зобов`язати Залізничну районну адміністрацію Львівської міської ради скасувати записи: про зняття з реєстрації місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , про реєстрацію місця проживання у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з відповідачів: Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради (ЄДРПОУ 04056084), ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_3 ) по 496,20 грн. з кожного, на користь ОСОБА_3 (паспорт НОМЕР_4 ).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Позивач:

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_4 ),

Відповідачі:

Залізнична районна адміністрація Львівської міської ради (м.Львов, вул. Виговського, 34, ),

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

ОСОБА_6 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Повний текст рішення складаний 19.05.2022 року.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя: