Справа № 752/7994/17
Провадження № 2/752/415/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 червня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у місті Києві в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «БДО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди

встановив:

14.04.2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди до ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «БДО».

03.05.2017 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І., після усунення недоліків, постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі.

17.10.2017 року Голосіївським районним судом м. Києва ухвалено рішення про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог.

04.06.2018 року Апеляційним судом міста Києва апеляційну скаргу позивача відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.10.2017 року залишено без змін.

03.04.2019 року Верховним Судом винесено постанову, якою касаційну скаргу позивача задоволено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 17.10.2017 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 04.06.2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

13.05.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. призначено у справі підготовче судове засідання.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.01.2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що з вересня 2013 року він працював у ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» на посаді генерального директора.

31.10.2016 року його повідомлено про проведення службового розслідування і відсторонення від посади та з цього дня припинено виплату заробітної плати.

06.12.2016 року він отримав поштою повідомлення від 02.12.2016 року щодо необхідності отримання трудової книжки і копію протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» від 28.11.2016 року, рішенням яких його звільнено із займаної посади відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за результатами службового розслідування обставин виникнення необґрунтованої заборгованості товариства та на підставі звіту ТОВ «БДО» від 18.11.2016 року про результати розслідування шахрайства.

Позивач зазначає про порушення відповідачем визначеної законодавством про працю процедури накладення такого дисциплінарного стягнення як звільнення. Також вважає, що не є службовою особою, яка може бути звільнена на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а саме у зв`язку з встановленням власником чи уповноваженим ним органом винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Він не є особою, яка безпосередньо обслуговує грошові чи товарні цінності, не отримував ніяке майно під звіт і не допускав жодних винних дій.

Вказав, що рішення про його звільнення прийняте неповноважною особою, оскільки ОСОБА_3 , який його підписав, є виконавчим директором і не уповноважений діяти від імені учасників товариства - ТОВ «АІС Груп Україна» (51% голосів) та АТ «Атласджет Гавацілік А.С.» (49% голосів).

Крім того, просив поновити строк на звернення до суду із вимогою про визнання звільнення незаконним, оскільки цей строк пропущений з поважних причин. Вказав, що отримав копію рішення загальних зборів учасників від 28.11.2016 року поштою 06.12.2016 року і у січні 2017 року, у межах місячного стоку, оскаржив це рішення до суду за місцезнаходженням відповідача - до Личаківського районного суду м. Львова. Проте ухвалою цього суду від 13.03.2017 року позов повернено, оскільки ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» змінило свою юридичну адресу і зареєструвало адресу місцезнаходження по вул. Столичне шосе, 103 у м. Києві (Голосіївський район). Таким чином, звертаючись із цим позовом у квітні 2017 року, він визначений ст. 233 КЗпП України, строк пропустив з поважних причин.

За таких обставин просив визнати незаконним рішення про його звільнення на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» від 28.11.2016 року, поновити його на роботі на посаді генерального директора з 28.11.2016 року, стягнути середній заробіток за увесь час вимушеного прогулу у розмірі 245 312, 16 грн., а також відшкодувати моральну шкоду, завдану незаконним звільненням, оцінену у 100 000, 00 грн.

30.06.2017 року до суду надійшли заперечення на позов, відповідно до змісту яких відповідач заперечував проти позову з наступних підстав. Так, згідно витягу зі звіту ТОВ «БДО» від 18.11.2016 року і документів, на яких цей звіт ґрунтується - позивач є особою, що безпосередньо уповноважена на розпорядження грошовими коштами товариства і саме за його електронним підписом здійснювалися маніпуляції з грошовими коштами у системі клієнт-банк, тому він може бути звільненим на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. При прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 , ОСОБА_3 діяв не як виконавчий директор, а як представник за довіреністю учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» - ТОВ «АІС Груп Україна» (51% голосів) та АТ «Атласджет Гавацілік А.С.» (49% голосів), тому загальні збори учасників правомочні і прийняте ними рішення законне.

У судовому засіданні 21.01.2022 року учасники справи відсутні.

Позивач просив завершувати розгляд справи за його відсутності та задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, однак явку свого представника у судове засідання не забезпечили.

Треті особи про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмових пояснень щодо позову або заперечень на адресу суду не направили.

Дослідивши заяви по суті справи та додані на їх підтвердженні докази, матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» від 30.09.2013 року ОСОБА_1 обрано директором товариства.

01.08.2016 року між ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» і ОСОБА_1 укладено черговий трудовий контракт на строк до 31.07.2017 року.

Відповідно до п. 1.1 вказаного контракту ОСОБА_1 прийнятий на посаду генерального директора та зобов`язаний здійснювати поточне управління (керівництво) товариством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання та збереження майна, а товариство зобов`язується створювати необхідні умови для роботи генерального директора і сплачувати йому грошову винагороду.

Повноваження генерального директора визначені п. 3.2 контракту, згідно з яким він, зокрема, самостійно (одноособово) укладає від імені товариства договори та вчиняє правочини на суму, що не перевищує у гривневому еквіваленті 10 000 євро (згідно з офіційним курсом євро до гривні, встановленим Національним банком України на дату укладення договору/вчинення правочину). Договори та інші правочини на суму у гривнях, що становить або перевищує у гривневому еквіваленті 10 000 євро (згідно з офіційним курсом євро до гривні, встановленим Національним банком України на дату укладення договору/вчинення правочину), укладаються генеральним директором тільки разом з виконавчим директором. У такому випадку договір або інший правочин має бути підписаний спільно генеральним директором та виконавчим директором.

Також на генерального директора покладений обов`язок з контролю за веденням бухгалтерського обліку, звітності, своєчасності та повноти сплати податків і заробітної плати найманим працівникам, зберігання документів товариства, печатки та штампів.

Пунктом 13.6 Статуту ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» встановлено, що генеральний директор в межах своєї компетенції відповідно до чинного законодавства та цього Статуту розпоряджається майном, майновими правами та грошовими коштами товариства.

Посадовою інструкцією генерального директора ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» передбачено, що генеральний директор забезпечує збереження матеріальних цінностей, що належать товариству, і розпоряджається майном і грошовими коштами товариства в межах, встановлених Статутом.

Також судом встановлено, що 27.06.2016 року ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», від імені якого діяв ОСОБА_1 , уклало із фінансовим директором ОСОБА_4 договір безвідсоткової позики № 6/16 на суму 3 344 000, 00 гривень на строк до 30.09.2016 року.

01.08.2016 року ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», від імені якого діяв ОСОБА_1 , уклало із заступником генерального директора з наземного обслуговування ОСОБА_5 договір безвідсоткової позики № 8/16 на суму 1 165 000, 00 гривень на строк до 31.12.2016 року.

Згідно з вказаними договорами безвідсоткової позики грошові кошти перераховані з рахунку товариства у ПАТ «ВТБ Банк» на особисті рахунки фінансового директора ОСОБА_4 та заступника генерального директора з наземного обслуговування ОСОБА_5 , відкриті у ПАТ «ВТБ Банк» та ПАТ «УкрСиббанк».

З висновку про результати розслідування можливих фактів шахрайства від 16.12.2016 року, складеного ТОВ «БДО», встановлено, що у період з 19.01.2016 року по 08.09.2016 року здійснено ряд транзакцій, в ході яких грошові кошти, що належали ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», перераховувались не на рахунки контрагентів відповідно до контрактів/рахунків контрагентів, а на рахунок ТОВ «Захід Квиток Сервіс» та на рахунок товариства у ПАТ «ВТБ Банк» з подальшим переведенням на рахунки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Для укриття маніпуляцій з системою клієнт-банк співробітники фінансового/бухгалтерського відділу товариства у щоденному звіті, що надавався виконавчому директору Овюнчу Хорасану, підробили дані про зазначені платежі, проведені за 16.02.2016 року, 10.03.2016 року, 05.05.2016 року, 29.06.2016 року, 11.07.2016 року, 17.08.2016 року, 08.09.2016 року і 19.01.2016 року. Згідно з наданою виконавчому директору інформацією у вказані дати грошові кошти перераховувалися на рахунки контрагентів у порядку оплати виставлених ними рахунків, однак вказана інформація не відповідала дійсності.

29.10.2016 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» у зв`язку з проведенням службового розслідування обставин виникнення необґрунтованої заборгованості товариства відсторонено ОСОБА_1 від виконання повноважень генерального директора.

28.11.2016 року за результатами службового розслідування обставин виникнення необґрунтованої заборгованості товариства та з урахуванням даних звіту ТОВ «БДО» від 16.11.2016 року щодо розслідування шахрайства в ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» загальними зборами учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади генерального директора відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Вказане рішення оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» № 19 від 28.11.2016 року.

При прийнятті цього рішення ОСОБА_3 діяв на підставі довіреностей, як представник учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна».

Розглядаючи справи про поновлення на роботі, суди повинні перевірити дотримання роботодавцем встановленої законодавством про працю процедури звільнення та визначитися із правовою підставою проведеного звільнення.

Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу визначені ст. ст. 40, 41 КЗпП України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Для розірвання трудового договору із зазначеної підстави потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл та інше); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом та інше), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Виходячи з викладеного та з розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей, можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку з`ясовує: чи становить виконання операцій, що пов`язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача та чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Особи, які здійснюють функції обліку, охорони або управлінські функції щодо розпорядження майном та коштами підприємства, не відносяться до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові чи товарні цінності, і такі особи не можуть бути суб`єктами звільнення за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Відповідні висновки щодо застосування ст. 41 КЗпП України висловлені Верховним Судом України у постанові від 24.09.2014 року у справі № 6-104цс14.

Відтак, позивач не є особою, до посадових обов`язків якої входили функції з обслуговування грошових і товарних цінностей із одержанням їх під звіт та функції контролю за використанням грошових коштів і розпорядження ними, які є відмінними за своєю природою. Працівником, який обслуговує грошові і товарні цінності, є той працівник, що має доступ та працює із такими цінностями безпосередньо і це становить основний зміст його трудових обов`язків.

Крім того, наявні у справі трудові контракти, що укладалися із позивачем, посадова інструкція генерального директора і Статут ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» не містять відомостей про те, що ОСОБА_1 виконував функції, що пов`язані з безпосереднім обслуговуванням грошових цінностей.

За таких обставин висновок відповідача про віднесення позивача до працівників, що можуть бути звільнені за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, який обґрунтований, виключно, виконанням ним управлінських функцій щодо розпорядження майном та коштами ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», є помилковим.

Позивач не відноситься до кола суб`єктів, що можуть бути звільнені за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України.

Крім того, дійшовши висновку про вчинення ОСОБА_1 винних дій, які слугували підставою для втрати довір`я до нього власником, а саме укладення правочинів на суму, яка перевищує встановлене Статутом та трудовим контрактом обмеження у гривневому еквіваленті 10 000 євро, відповідач не звернув уваги на те, що договір позики із ОСОБА_4 укладений до підписання трудового контракту від 01.08.2016 року, який містив відповідну умову, а договір позики із ОСОБА_5 - у день підписання контракту.

Натомість, судом встановлено, що Статут ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» у редакції, чинній на час укладення договорів позики від 27.06.2016 року і від 01.08.2016 року, не містив обмеження щодо правочинів, право на самостійне укладення яких мав генеральний директор, а у звіті ТОВ «БДО» від 16.11.2016 року відсутні прямі висновки щодо причетності ОСОБА_1 до можливих фактів шахрайства.

Крім того, у ст. 233 КЗпП України, яка визначає строки звернення до суду за вирішенням трудових спорів, встановлено, що у справах про звільнення працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

У разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд може поновити ці строки (стаття 234 КЗпП України).

Строк звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України, застосовується незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов`язаний перевірити і обговорити причини пропуску цього строку, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк.

Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору. Якщо цей строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав.

ОСОБА_1 , звернувшись із цим позовом у 14.04.2017 року, у позовній заяві обґрунтував причини поважності пропущення встановленого ст. 233 КЗпП України місячного строку і просив його поновити.

Суд, приймає до уваги та визнає поважними причини пропуску, встановленого судом місячного строку, для звернення до суду з позовом про вирішення трудового спору, з наступних підстав.

Так, про звільнення позивачу стало відомо 06.12.2016 року, 05.01.2017 року він звернувся до Личаківського районного суду міста Львова з аналогічним позовом. Однак, ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 13.03.2017 року позовну заяву повернуто позивачеві. Зазначену ухвалу надіслано судом до реєстру 17.03.2017 року, зареєстровано 20.03.2017 року, а оприлюднено 22.03.2017 року. З позовом до Голосіївського районного суду м. Києва позивач звернувся 14.04.2017 року, тобто в місячний строк з моменту ознайомлення з ухвалою Личаківського районного суду місті Львова від 13.03.2017 року.

Доводи заявника про його звільнення неповноважною особою, за відсутності погодження Державіаслужби України і з порушенням встановленої Статутом процедури, а саме без висновку ревізійної комісії, суд вважає безпідставними та відхиляє.

Судом встановлено, що при прийнятті рішення про звільнення ОСОБА_1 ОСОБА_3 діяв як представник за довіреністю учасників ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна» - ТОВ «АІС Груп Україна» та АТ «Атласджет Гавацілік А.С.», що узгоджується із встановленою Статутом відповідача процедурою.

Погодження такого звільнення із Державіаслужбою України не вимагається, оскільки ч. 10 ст. 10 Повітряного кодексу України встановлює вимогу погоджувати із уповноваженим органом з питань авіації кандидатури керівників суб`єктів авіаційної діяльності, проте не вимагає погодження їх звільнення. Також безпідставними є твердження позивача про можливість його звільнення виключно за результатами перевірки, проведеної ревізійною комісією товариства, так як у Статуті відповідна вимога не встановлена, натомість у пунктах 8.4, 8.5 зазначено про можливість проведення аудиторської перевірки діяльності та звітності товариства як за рішенням загальних зборів, так і на вимогу будь-якого з учасників.

Проте для висновку про законність проведеного звільнення недостатньо встановлення дотримання роботодавцем процедури звільнення, оскільки суд повинен перевірити, у першу чергу, правову підставу звільнення та встановити, чи міг працівник бути звільнений з відповідної підстави.

ОСОБА_1 не відноситься до кола працівників, що можуть бути звільнені за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, а відтак його звільнення було незаконним, останнього має бути поновлено на роботі та виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31.10.2016 року по 12.12.2016 року у розмірі 245 312, 16 грн.

За правилами ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування роботодавцем моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування моральної шкоди у заявленому ним розмірі 100 000, 00 грн. з тих підстав, що незаконним звільненням відповідачем йому було завдано моральних страждань, останній втратив нормальні життєві зв`язки та змушений був прикладати додаткові зусилля для організації свого життя.

З огляду на викладене вище, позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Авіакомпанія «Атласджет Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «БДО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, підлягають задоволенню судом.

За правилами ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 693, 12 грн.

На підставі викладеного, керуючись, ст. ст. 4, 5, 6, 12, 13, 141, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

вирішив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , товариство з обмеженою відповідальністю «БДО» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, задовольнити.

Визнати незаконним рішення про звільнення ОСОБА_1 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, оформлене протоколом загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна» від 28.11.2016 року.

Поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна» з 28.11.2016 року.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна» (, місцезнаходження: 03131, м. Київ, Столичне шосе, № 103) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 245 312, 16 грн., а також моральну шкоду у розмірі 100 000, 00 грн., що разом становить належну до стягнення суму у розмірі 345 312 (триста сорок п`ять тисяч триста дванадцять) гривень 16 копійок.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна» (, місцезнаходження: 03131, м. Київ, Столичне шосе, № 103) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 4 693 (чотири тисячі шістсот дев`яносто три) гривні 12 копійок.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді генерального директора товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна» - підлягає до негайного виконання.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Авіакомпанія «Атласджет Україна» (, місцезнаходження: 03131, м. Київ, Столичне шосе, № 103) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу в межах платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано , набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, через суд першої інстанції, яким ухвалено оскаржуване судове рішення.

Суддя К.Г. Плахотнюк