Провадження № 22-ц/802/443/22 Категорія: 39 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 травня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Черняк О.В.,

з участю представника позивача Терещука Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання припиненим зобов`язання за іпотечним договором та застосування наслідків припинення, за апеляційними скаргами відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

21 липня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що 11.06.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №070-22-44/07 строком до 10.06.2017 та договір про надання відновлювальної кредитної лінії №070-22-92/07 від 07.12.2007 строком до 06.12.2022.

На забезпечення цих кредитних договорів між банком та ОСОБА_1 25.02.2011 було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметами якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 281,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0979 га кадастровий номер :31:142:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Обов`язковою умовою надання та обслуговування банком кредитних договорів було укладення щорічних договорів страхування життя позичальника.

Так, 30.12.2010 між ПрАТ «СК «Кардіф» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування від нещасних випадків ДСНВ №04/01/070/057 зі строком дії по 30.12.2011. Договір укладався страховим агентом ПАТ «Укрсоцбанк», а вигодонабувачем за ним виступала мати ОСОБА_2 ОСОБА_3

13.10.2011 настав страховий випадок, а саме смерть ОСОБА_2 внаслідок ДТП, у зв`язку із чим 30.01.2012 було здійснено страхову виплату у розмірі 50000 грн., яку зараховано банком у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитними договорами.

18.05.2021 позивачем, як майновим поручителем надіслано до банку заяву про застосування наслідків припиненого зобов`язання за іпотечним договором, на що отримано відповідь про відсутність у банку підстав для припинення іпотеки та повернення правовстановлюючих документів.

Відмову банку вважає незаконною, безпідставною та такою, що порушує його права, передбачені законодавством України та положеннями Іпотечного договору, оскільки 30.01.2012 банку стало достеменно відомо про факт відкриття спадщини у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , який був позичальником за кредитними договорами, однак, станом до тепер банком не було пред`явлено жодної вимоги до спадкоємців, жодні заходи примусового стягнення заборгованості не здійснюються і на даний час.

Ураховуючи наведене, просив:

- визнати припиненим зобов`язання за іпотечним договором від 25.02.2011, що укладений між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрований у реєстрі за №352;

- скасувати заборону відчуження на житловий будинок (літера А-1) з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 281,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0979 га кадастровий номер :31:142:0001, що розташована за цією ж адресою, які належать ОСОБА_1 , яка зареєстрована в реєстрі за №353/9;

- виключити з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та скасувати запис з Державного реєстру іпотек про обтяження іпотекою зазначеного нерухомого майна;

- зобов`язати АТ «Альфа-Банк», що є правонаступником АКБ СР «Укрсоцбанк» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, а саме: свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане 23.03.2007 виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення від 01.03.2007 №130-1 на житловий будинок (літера А-1) з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 281,8 кв.м; технічний паспорт на цей житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами; будинкову книгу на житловий будинок; державний акт на право приватної власності серії ВЛ №1373, виданий 05.01.1998 Луцькою міською радою на земельну ділянку площею 0,0979 га кадастровий номер :31:142:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано припиненим зобов`язання за Іпотечним договором від 25.02.2011, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» і ОСОБА_1 , посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.О., зареєстрованим у реєстрі за №352.

Скасовано заборону відчуження житлового будинку (літера А-1) з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 281,8 кв.м та земельної ділянки площею 0,0979 га кадастровий номер :31:142:0001, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 і належать ОСОБА_1 , зареєстровану в реєстрі за №353/9.

Зобов`язано АТ «Альфа Банк» повернути ОСОБА_1 правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, а саме: свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане 23.03.2007 виконавчим комітетом Луцької міської ради на підставі рішення від 01.03.2007 №130-1 на житловий будинок (літера А-1) з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 281,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , технічний паспорт на цей житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами; державний акт на право приватної власності серії ВЛ №1373, виданий 05.01.1998 Луцькою міською радою на земельну ділянку площею 0,0979 га кадастровий номер :31:142:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

У решті позову відмовлено.

Додатковим рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року стягнуто з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 908 грн. судового збору та 24700 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В апеляційних скаргах відповідач АТ «Альфа-Банк», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення суду від 25.01.2022 скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові, а додаткове рішення суду від 11.02.2022 змінити,зменшивши стягнення витрат на професійну правничу допомогу до 4000 грн..

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційних скарг та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить апеляційні скарги залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник позивача апеляційні скарги заперечив та просить залишити їх без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, позивач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд дійшов висновку про залишення без задоволення письмового клопотання представника відповідача адвоката Ременюк Т.О. про відкладення розгляду справи з таких підстав.

Клопотання адвоката обгрунтовано введенням в Україні воєнного стану, у зв`язку із чим відповідальний за ведення цієї справи представник банку з березня 2022 року призваний до лав Збройних Сил України, а інші представники в регіоні відсутні.

Зазначене клопотання не містить обґрунтування, у зв`язку із якими обставинами присутність у судовому засіданні сторони відповідача має бути обов`язковою у суді апеляційної інстанції.

При цьому апеляційним судом враховано, що банк являється юридичною особою, на яку покладено обов`язок самостійно вирішувати питання організації роботи кожного відділу, та, крім того, вправі скористатися і професійною правничою допомогою адвоката у будь-якому регіоні. Діяльність установи не припиняється призовом у лави ЗСУ частини працівників, які усю документацію зобов`язані залишити та передати.

Крім того, відповідач мав право скористатися передбаченим ст. 212 ЦПК України правом подати заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, законність та обґрунтованість судових рішень, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення без задоволення апеляційної скарги на рішення суду та часткового задоволення апеляційної скарги на додаткове рішення суду з таких підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (статті 4, 5 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що 11.06.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №070-22-44/07 строком до 10.06.2017 та договір про надання відновлювальної кредитної лінії №070-22-92/07 від 07.12.2007 строком до 06.12.2022 (а.с.7-10, 11-15).

На забезпечення цих кредитних договорів між банком та ОСОБА_1 25.02.2011 було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, предметами якого є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 281,8 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0979 га кадастровий номер :31:142:0001, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.16-19).

30.12.2010 між ПрАТ «СК «Кардіф» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування від нещасних випадків ДСНВ №04/01/070/057 зі строком дії по 30.12.2011. Договір укладався страховим агентом ПАТ «Укрсоцбанк», а вигодонабувачем за ним виступала мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 (а.с.20-21).

Позичальник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується відповідною копією свідоцтва про смерть (а.с.102).

Відповідно до ч.4 ст.25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) припиняється у момент її смерті.

Зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч.1 ст.608 ЦК України).

Відповідно до вимог ст.1281 ЦК України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно зі ст.ст.1216, 1218, ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Про те, що банку стало відомо про смерть 13.10.2011 позичальника ОСОБА_2 вбачається із листа банку, адресованого приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т.А. від 30.07.2012 №19.1-05/84-4107 (а.с.122).

Банк 03.08.2012 був повідомлений, що спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не відкривалася (а.с.84, 85).

Разом із тим, у порушення вимог ч.2 ст.1281 ЦК України (у редакції станом на 13.10.2011 дату відкриття спадщини) банк, як кредитор спадкодавця ОСОБА_2 протягом шести місяців від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини (навіть з урахуванням, що це 30.07.2012), не пред`явив свої вимоги до спадкоємців, незалежно від настання строку вимоги.

При цьому для банку не було обов`язком знати конкретних спадкоємців, а було обов`язком заявити протягом шести місяців свої вимоги через нотаріуса.

Таким чином, з урахуванням вимог ч.4 ст.1281 ЦК України у редакції на дату виникнення спірних правовідносин, банк, як кредитор спадкодавця позбавляється права вимоги.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч. 1 ст. 575 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом зміна боржника в зобов`язані.

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Відповідач ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду не надав доказів того, що за життя позичальника він стягував із нього будь-яку заборгованість, яка була ним не погашена і на яку банк вправі звернути стягнення на заставлене майно.

Також, в силу вимог ч.4 ст.1281 ЦК України банк позбавлений права вимоги до спадкоємців.

Крім того, після заміни боржника позивач, як заставодавець не погоджувався забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Виходячи з наведеного, повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи та давши їм вірну правову оцінку, суд обґрунтовано частково задовольнив позов.

Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами страви та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення суду від 25.01.2022, ухваленого з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Разом із тим, апеляційна скарга на додаткове рішення суду підлягає до часткового задоволення із таких підстав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України).

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що заперечення відповідача щодо суми витрат позивача на професійну правничу допомогу не доводять неспівмірності заявлених представником позивача витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на її виконання.

Проте, до таких висновків суд дійшов помилково, з порушенням норм процесуального права.

Порядок розподілу судових витрат, у тому числі, витрат на професійну правничу допомогу, урегульовано статтями 137, 141 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокат Терещук Ю.О. представляв інтереси позивача ОСОБА_1 у суді першої інстанції на підставі ордера серії АС №1022587 від 19.07.2021 на надання правової допомоги, виданого на підставі договору про надання правової допомоги від 19.04.2021, без обмеження повноважень (а.с.49-50,52).

У п.7.1. договору, у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат та в акті приймання-передачі виконаних робіт визначено ставку адвокатського гонорару за одну годину роботи 950 грн. (а.с.49-50, 51, 111).

28 січня 2022 року адвокат Терещук Ю.О. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути із АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 , у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24700 грн., до якої додатково приєднано акт від 25.01.2022 приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги №б/н від 19.04.2021 та квитанцію до прибуткового касового ордера №02 від 25.01.2022

(а.с.107-108, 111, 111а).

В акті приймання-передачі наданих послуг, який є фактично розрахунком наданої правової допомоги, зазначено вид послуги, кількість витрачених годин та вартість послуг, зокрема: зустріч, вивчення матеріалів, отримання та копіювання документів (2 год.) 1900 грн.; аналіз законодавства щодо предмета спору (5 год.) 4750 грн., вивчення та аналіз судової практики щодо предмета спору (6 год.) 5700 грн.; надання правової консультації клієнту, узгодження правової позиції (2 год.) 1900 грн.; підготовка та надсилання заяви до ПрАТ «Страхова компанія «Кардіф» щодо здійснення страхової виплати (1 год.) 950 грн.; підготовка та надсилання заяви до АТ «Альфа-Банк» про застосування наслідків припиненого зобов`язання (1 год.) 950 грн.; підготовка та надсилання адвокатського запиту до АТ «Альфа-Банк» про отримання інформації щодо зарахування коштів з страхової виплати, що знаходилися на поточному рахунку ОСОБА_3 в банку (1 год.) 950 грн.; підготовка, друк, подання позовної заяви із додатками до Луцького міськрайонного суду Волинської області (5 год.) 4750 грн.; участь у судових засіданнях, обрахунок проводиться, відштовхуючись від мінімальної кількості судових засідань по справі у кількості 3 засідання (3 год.) 2850 грн. (а.с.111).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку, що надані суду першої інстанції докази підтверджують понесення відповідачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката та є частково обґрунтованими.

Стягуючи витрати на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, суд першої інстанції не з`ясував дійсної необхідності кожної із послуг, зокрема, щодо проведення адвокатом аналізу законодавства щодо предмета спору (5 год.) із вартістю послуги 4750 грн., а також вивчення та аналіз судової практики тривалістю 6 год. та вартістю послуги 5700 грн.. Заява до ПрАТ «Страхова компанія «Кардіф» щодо здійснення страхової виплати, на яку витрачено 1 годину та сплачено 950 грн. у матеріалах справи взагалі відсутня.

Крім того, зазначено участь адвоката у судових засіданнях 3 години, за що сплачено 2850 грн., у той час як 18.08.2021 та 23.11.2021 загальна тривалість судових засідань становить 15 хвилин.

Зазначене засвідчує, що надані представником згадані послуги не були необхідними та є неспівмірними із обсягом наданих адвокатом послуг і виконаних робіт та не узгоджуються із принципом розумності.

Ураховуючи наведене, заявлена до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу підлягає зменшенню на 13537 грн., у зв`язку із чим на користь позивача необхідно стягнути такі витрати у розмірі 11127 грн..

Оскільки висновки суду першої інстанції в частині визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу зроблені без належного з`ясування обставин справи, дослідження та оцінки наданих позивачем доказів, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для зміни додаткового рішення суду.

Керуючись ст.ст. 367, 369, 374, 375, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 січня 2022 року залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року задовольнити частково.

Додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 лютого 2022 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 11127 (одинадцять тисяч сто двадцять сім) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді