Справа №613/1838/21 Провадження № 2/613/38/22
07 грудня 2022 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Сеник О.С.,
за участю секретаря судового засідання Горіної К.О.,
позивача - ОСОБА_1 ,
свідків - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Богодухівського районного суду Харківської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу № 613/1838/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Богодухівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до Богодухівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області, у якій просить визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що він є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 1-570. У вказаному будинку зареєстрованими значаться дві особи: позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 ..
Позивач вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19.12.2019. ОСОБА_1 вказує, що з квітня 2020 року відповідач виїхала з вказаного домоволодіння і по теперішній час не проживає. Про місцезнаходження відповідача позивачу не відомо, оскільки сторони не спілкуються. При цьому, відповідач продовжує бути зареєстрованою у належному позивачу будинку за вищевказаною адресою. ОСОБА_4 з власної волі не проживає за місцем реєстрації більше року, її особисті речі за місцем реєстрації відсутні. Вказаними діями відповідач створює позивачу перешкоди, як власнику, у користуванні та розпорядженні житлом, зокрема, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на зареєстровану у житловому приміщенні особу, у зв`язку з чим ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.
Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області 16.12.2021 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Богодухівська міська рада Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідачу та третій особі запропоновано в установлений судом строк подати письмовий відзив на позов та письмові пояснення щодо позову або відзиву.
Заходи забезпечення позову не вживались.
Ухвалою Богодухівського районногосуду Харківської області від 29.12.2021 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано з Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області відомості про те, чи зверталась ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 2020 року по теперішній час із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , з боку ОСОБА_1 чи інших осіб.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав з підстав, викладених в останній. На задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення у справі. Пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачкою у 2019 році він купив їй для проживання інший будинок, куди ОСОБА_4 переїхала на проживання з усіма своїми речами. Після цього у будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_4 жодного разу не з`являлась. Як стало відомо позивачу, ОСОБА_4 зустріла іншого чоловіка, з яким стала проживати у його будинку. Жодних конфліктних ситуацій з приводу намагання ОСОБА_4 вселитися у належний позивачу будинок між ними не виникало.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином як шляхом надіслання судової повістка на зареєстровану адресу місця проживання, так і відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Причини неприбуття до суду не повідомила. Відзиву на позову не подала.
Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Третя особа: представник Богодухівської міської ради Харківської області у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Зазначив, що Богодухівська міська рада Харківської області у вирішенні справи по суті покладається на розсуд суду.
Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, не з`явилася в судове засідання без поважних причин, відзиву на позов не подала, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд, заслухавши позивача, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини.
Вказане вище також підтверджується технічним паспортом приватного підприємства «Богодухівське бюро технічної інвентаризації» на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 12.05.2021 на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 9-11).
Сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 27 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19 грудня 2019 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 12).
Відповідно до акту, складеного сусідами: ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , - ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає за вказаною адресою з 8 квітня 2020 року (а.с. 7).
Згідно з довідкою, виданої головним спеціалістом Відділу «ЦНАП» Богодухівської міської ради Харківської області О. Міщенко від 03.06.2021 за № 2744, ОСОБА_1 , 1969 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та має наступний склад сім`ї: ОСОБА_4 , 1977 р.н. (не родич) (а.с. 8).
Відповідно до 7486 Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 31.12.2021 за вих. № 5259/119-71/01-2021, за період з 2020 року по теперішній час ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із заявою про чинення їй перешкод у користуванні житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області не зверталась (а.с. 35).
Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_2 пояснила, що є сусідкою позивача по справі, проживає з ним по одній вулиці за адресою: АДРЕСА_2 , була знайома із відповідачкою по справі ОСОБА_4 . Зазначила, що була після розірвання шлюбу із ОСОБА_1 у грудні 2019 року, ОСОБА_4 08 квітня 2020 року виїхала з будинку позивача з усіма своїми речами. Після цього свідок жодного разу не бачила відповідачку. Про створення позивачем або іншими особами перешкод ОСОБА_4 у користуванні житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , свідку невідомо.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 підтвердив, що є сусідом ОСОБА_1 , проживає по АДРЕСА_1 , був знайомий із ОСОБА_4 .. Пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачем по справі ОСОБА_1 перевіз ОСОБА_4 разом з усіма її речами до іншого будинку, який він їй купив. Після цього ОСОБА_4 жодного разу не з`являлася у будинку позивача по АДРЕСА_1 . Будь-яких конфліктних ситуацій з приводу намагання відповідачки вселитися у належний позивачеві будинок свідок не спостерігав. Загалом ОСОБА_4 не проживає у вищезазначеному будинку позивача більше двох років.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України).
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Приписами ст. 379 ЦК України визначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.
Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Так, судом встановлено, що через реєстрацію відповідача у належному позивачу будинку, ОСОБА_1 не може в повній мірі реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження вказаним майном, оскільки ОСОБА_4 зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 , і не проживає за вказаною адресою з квітня 2020 року.
Враховуючи, що будинок АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , а відповідачка ОСОБА_4 не є членом сім`ї позивача, суд вважає, що на правовідносини, які виникли між сторонами, не поширюються норми статей 64, 156 ЖК УРСР, статті 405 ЦК України.
Відповідачка ОСОБА_4 є колишньою дружиною позивача, шлюб між якими розірвано рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 19.12.2019, тобто, відповідачка була членом сім`ї позивача, що підтверджено матеріалами справи та самим позивачем у судовому засіданні.
Так, відповідачка проживала та була зареєстрована у спірному житловому приміщенні зі згоди позивача, тобто у встановленому законом порядку набула право користування чужим майном (сервітут). У квітні 2020 року відповідачка самостійно виїхала зі спірного домоволодіння та змінила місце свого проживання, проте, добровільно не зняла з реєстрації місце свого проживання за вищевказаною адресою.
Відомостей про укладення між сторонами по справі договору найму на проживання у спірному житловому приміщенні суду надано не було.
Відповідно до ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене, зокрема, щодо іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати, зокрема, іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Згідно з ст. 402 ЦК України, сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Статтею 403 ЦК України, визначено зміст сервітуту, сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.
Згідно з ст. 406 ЦК України сервітут припиняється, зокрема, у разі відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд.
Згідно з ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд, зокрема, здавати в оренду, укладати інші не заборонені законом угоди.
Відповідно до ст. 158 ЖК УРСР наймач користується жилим приміщенням у будинку, що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку і наймачем у письмовій формі. За договором найму, зокрема, згідно зі ст. 68 ЖК УРСР, яка є загальна нормою, що застосовуються і до договору найму жилого приміщення у будинку приватної власності, - наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно із ст. 163 ЖК УРСР у разі тимчасової відсутності наймача за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача не звільняє його від виконання обов`язків за договором найму.
Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач був відсутній з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено.
Згідно зі ст. 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Положеннями ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Приписами ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
З урахуванням досліджених у судовому засіданні письмових доказів, а також пояснень, наданих свідками, суд дійшов висновку про доведеність факту непроживання без поважних причин ОСОБА_4 у будинку АДРЕСА_1 , та невикористання житла за його прямим призначенням понад шість місяців.
Жодних доказів, які б спростовували такий висновок, суду не надано.
За таких умов, беручи до уваги, що відповідачка добровільно виїхала зі спірного домоволодіння, з квітня 2020 року не проживає у спірному будинку, в будинку відсутні її речі, вона не здійснює своїх прав користування даним жилим приміщенням і не виконує обов`язків наймача жилого приміщення, враховуючи відсутність підстав для збереження за відповідачем права на жиле приміщення понад шість місяців, передбачених частиною 2 статті 71 ЖК УРСР, відсутність доказів поважності причин її відсутності понад шість місяців у вказаному будинку, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст. 319, 321, 383, 391, 395, 401 ЦК України, ст.ст. 4, 10 - 13, 76-81, 141, 259, 263 - 265, 268, 280 - 284, 289, 354, п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Богодухівської міської ради Харківської області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -задовольнити.
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Богодухівський районний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Перший відповідач - ОСОБА_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Повний текст рішення складено 08.12.2022.
Суддя О.С. Сеник