Провадження номер 2/741/287/22
Єдиний унікальний номер 741/146/22
РІШЕННЯ

іменем України

20 грудня 2022 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Сокирки Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У січні 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 28 жовтня 2013 року у розмірі 15343 грн. 08 коп., що виникла станом на 10 січня 2022 року, яка складається із 15343,08 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також судового збору в розмірі 2481 грн. 00 коп.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 підписала анкету-заяву № б/н від 28 жовтня 2013 року, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами, що діяли на момент підписання анкети-заяви, які згідно із заявою отримані відповідачем для ознайомлення в письмовій формі, а також наказом банку про їх затвердження.

Уважає, що шляхом підписання заяви між сторонами у відповідності до ст. 634 ЦК України був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору як банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України), так і кредитного договору (ст. 1054 ЦК України).

Банк на підставі договору про надання банківських послуг відкрив відповідачеві кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов користування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 32000 грн. 00 коп. Оскільки відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконувала, то станом на 10 січня 2022 року у неї виникла заборгованість перед банком на суму 15343 грн. 08 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, в т. ч. заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 15343 грн. 08 коп.

30 листопада 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» направлено до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій, посилаючись на п. 2 ч. 2 ст. 49, ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України, представник позивача просить зменшити розмір позовних вимог та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 28 жовтня 2013 року у розмірі 123,76 грн. (123,76 грн. заборгованість за нарахованими відсотками), а також понесені позивачем судові витрати.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 16 лютого 2022 року відкрито позовне провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, але в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення. Окремо 14 січня 2022 року направив письмове клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі й не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення (а. с. 64).

Відповідач ОСОБА_1 , яка була належним чином повідомлена судом про дату, час і місце розгляду справи шляхом надсилання судової повістки про виклик за адресою місця реєстрації в порядку ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у судові засідання 05 жовтня 2022 року та повторно 20 грудня 2022 року не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила, відзиву на заяву зі зменшеними позовними вимогами та жодних заяв чи клопотань до суду не подала.

Отже, сторони у справі на власний розсуд розпорядилися своїми правами щодо предмета спору, а тому несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням ними відповідних процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За письмовою згодою позивача суд постановив 20 грудня 2022 року ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст. 223 ЦПК України.

Згідно з вимогами частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з нижченаведеного.

Так, у відповідності до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Нормою ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з довідкою позичальнику ОСОБА_1 було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття 28.10.2013, термін дії 04/17 (а. с. 14), у подальшому кредитні картки ОСОБА_1 перевидавалися (а. с. 14), а саме ОСОБА_1 послідовно були видані такі кредитні картки:

- номер НОМЕР_2 , дата видачі 26.03.2016, термін дії 03/20;

- номер НОМЕР_3 , дата видачі 24.04.2016, термін дії 04/20;

- номер НОМЕР_4 , дата видачі 01.07.2019, термін дії 04/23.

Позивач 28 жовтня 2013 року надав ОСОБА_1 у користування грошові кошти в розмірі 2500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок НОМЕР_1 . Кредитний ліміт 06 лютого 2015 року було зменшено до 2190,00 грн., 15 жовтня 2015 року зменшено до 1710,00 грн., 13 березня 2017 року зменшено до 880,00 грн., 13 липня 2017 року зменшено до 720,00 грн., 17 жовтня 2017 року зменшено до 480,00 грн., 27 листопада 2017 року зменшено до 0,00 грн., 13 вересня 2018 року збільшено до 6000,00 грн., 20 березня 2019 року збільшено до 11500,00 грн., 01 липня 2019 року збільшено до 16500,00 грн., 05 грудня 2019 року збільшено до 22000,00 грн., 18 лютого 2020 року збільшено до 32000,00 грн., 15 вересня 2020 року зменшено до 23423,82 грн., 29 вересня 20230 року зменшено до 22313,82 грн., 31 березня 2021 року зменшено до 0,00 грн. Ці дані підтверджуються довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) (а. с. 13).

У судовому засіданні установлено, що 28 жовтня 2013 року відповідач ОСОБА_1 заповнила анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку, у якій не зазначала бажаний кредитний ліміт та тип кредитного продукту (Картка Універсальна, Пенсійна картка, Картка Gold, Зарплатний пакет, ідентифікація з паспортом, послуга накопичення «Копілка»). При цьому, окрім анкетних даних ОСОБА_1 указана анкета-заява не містить відомостей, на підставі яких можна встановити волевиявлення позичальника на укладення кредитного договору на умовах, що заявлені позивачем, а також запропоновані відповідачу конкретні умови (а. с. 45).

Так, у відповідності до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633 та 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У заяві про зменшення розміру позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № б/н від 28 жовтня 2013 року у розмірі 123,76 грн., яка є заборгованістю за нарахованими відсотками.

Вирішуючи дану позовну вимогу, суд робить нижченаведений висновок.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1056 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Позивачем до заяви про зменшення позовних вимог додано розрахунок заборгованості відповідача перед банком, яка виникла станом на 10 листопада 2022 року. Із цього розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача перед банком за нарахованими відсотками в розмірі 123,76 грн. виникла станом на 10 листопада 2022 року. Хоча в поданому первісному позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15343,08 грн., яка виникла станом на 10 січня 2022 року та складається тільки із 15343,08 грн. заборгованості за тілом кредиту. Тобто заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 123,76 грн. виникла вже після подання позовної заяви до суду.

Крім того, в анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, підписаної відповідачем 28 жовтня 2013 року, базова відсоткова ставка за кредитним лімітом на момент підписання у відсотках на місяць із розрахунку 360 днів у рік взагалі не зазначена (а. с. 45).

До первісної позовної заяви позивачем додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а. с. 46), Умови та Правила надання банківських послуг № СП-2013-6707473 від 28 травня 2013 року (а. с. 15-44). При цьому матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та цими Умовами було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Наведена правова позиція сформульована Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року (у справі № 342/180/17), яка відповідно до положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підлягає врахуванню усіма іншими судами при застосуванні таких норм права.

За таких обставин відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 123 грн. 76 коп., а, отже, позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд відмовляє позивачеві в задоволенні позовних вимог, то судовий збір покладається на позивача.

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549, 551, 599, 1050, 1048, 1054, 1056 ЦК України та керуючись ст. ст. 141, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 відмовити.

Позивач: акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлено 20 грудня 2022 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА