Дата документу 08.11.2022 Справа № 937/9722/21
ЗапорізькИЙ Апеляційний суд
__________________________________________________________________________________________
Справа № 22-ц/807/821/22 Головуючий у 1-й інстанції: Редько О.В.
Є.У.№ 937/9722/21 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючого судді: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Костянтинівське» Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району, Запорізької області про стягнення заробітної плати, невиплаченої при звільненні працівника, та середнього заробітку за час затримки розрахунку,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Костянтинівське» Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району на ухвалу Мелітополського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області перебуває

цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до КП «Костянтинівське»

про стягнення заробітної плати,невиплаченої при звільненні працівника, та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Ухвалою суду від 07.10.2021 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання по справі.

Разом із позовною заявою від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на екскаватор-навантажувач, реєстраційний помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , марка JCB ЗСХ, 2000 року випуску, заводський номер № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який належить КП «Костянтинівське», та на рахунки, відкриті в Держаній казначейській службі України. Заява обґрунтована тим, що у КП «Костянтинівське» відсутні грошові кошти для виплати заробітної плати та на теперішній час керівництво КП має намір передати (відчужити, переоформити) екскаватор-навантажувач іншим організаціям, (установам), що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Єдиним способом захисту порушеного права ОСОБА_1 є стягнення заробітної пали та середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому порядку.

Ухвалою Мелітопольського міськрайоного суду Запорізької області від 07 жовтня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на екскаватор-навантажувач, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка JCB ЗСХ, 2000 року випуску, заводський номер № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який належить КП «Костянтинівське» на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_4 , із забороною розпоряджатись (передавати, переоформлювати, відчужувати) та користуватись. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду в частині накладення арешту на транспортний засіб, КП «Костянтинівське» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, відмовити у заяві про забезпечення позову в обраний позивачем спосіб. Зазначає, що суд першої інстанції порушив принцип співмірності та розумності, не врахував того, що заборгованість по заробітній платі складає 35 757,28 гривень, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені 11 595,69 гривень, а арешт накладено на спецтехніку екскаватор-навантажувач, вартість якого складає 840 000,00 гривень. Окрім того, накладаючи арешт на майно, суд першої інстанції не перевірив, кому саме належить вказане майно та не переконався в тому, що вжиття таких заходів не буде перешкоджати господарській діяльності підприємства.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Русаков О.О., зазначає, що оскаржувана ухвала є законною і обґрунтованою, забезпечить реальне виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи адвоката Русакова О.О., який заперечував проти апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Задовольняючи частково заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що може призвести до порушення прав позивача.

Втім колегія суддів вважає вказаний висновок суду першої інстанції помилковим.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Частиною 10 ст. 150 ЦПК України визначено, що не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Крім того, заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (пункт 3 частини першої статті 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову, а також доведення відповідності (адекватності) засобу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначила, що при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» судам роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Встановлено, що між сторонами виник трудовий спір і позивачем заявлено вимоги, зокрема про стягнення заробітної плати, не виплаченої при звільненні працівника та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Екскаватор-навантажувач, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка JCB ЗСХ, 2000 року випуску, заводський номер № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , на який ухвалою суду накладено арешт, рішенням Костянтинівської сільської ради від 11 липня 2019 року №6 прийнято від ТОВ «Скіфія-Солар-1» у комунальну власність територіальної громади села Костянтинівка та на підставі акту приймання передачі від 23 грудня 2019 року відбулася така передача та транспортний засіб прийнято на балансі КП «Костянтинівське» на праві оперативного управління (а.с.48-50).

Отже вказане дає підстави для висновку, що арештоване судом першої інстанції майно є комунальною власністю, а його арешт порушує права власника Костянтинівської територіальної громади.

Окрім того, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції принципу співмірності.

Під час вирішення заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не була встановлена вартість Екскаватора-навантажувача, реєстраційний номер 199 33 АР, марка JCB ЗСХ, 2000 року випуску, заводський номер № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 .

Із наданої КП «Костянтинівське» Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району довідки від 08.02.2021 про технічний потенціал підприємства видно, що балансова вартість екскаватора-навантажувача становить 840 000,00 гривень (а.с.51).

Визначений позивачем розмір не сплаченої при його звільненні заробітної плати та розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку складає 47 352,97 гривень, що є значно меншим ніж вартість арештованого майна.

Більш того, судом першої інстанції не враховано, що застосування заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб фактично є втручанням у господарську діяльність юридичної особи, що є недопустимим.

За таких обставин оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в обраний ним спосіб.

З урахуванням наведеного, ухвала суду в оскаржуваній частині є такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб.

В іншій частині ухвала суду першої інстанції сторонами не оскаржувала ся і судом першої інстанції не переглядалася.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Костянтинівське» Костянтинівської сільської ради Мелітопольського району особі задовольнити.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 07 жовтня 2021 року у цій справі в оскаржуваній частині скасувати та постановити нову про відмову у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на екскаватор-навантажувач, реєстраційний номер НОМЕР_3 , марка JCB ЗСХ, 2000 року випуску, заводський номер № НОМЕР_1 , двигун № НОМЕР_2 , який належить КП «Костянтинівське» на підставі свідоцтва про реєстрацію машини серія НОМЕР_4 .

В іншій частині ухвала суду першої інстанції не оскаржувалася і судом апеляційної інстанції не переглядалася.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 09 листопада 2022 року.

Головуючий: І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М.Кримська