Справа № 456/5247/21
Провадження № 2/456/396/2022
РІШЕННЯ

іменем України

24 листопада 2022 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Балабанській О.Т.

за участю ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС № 4649, Товариства з обмеженою відповідальністю «Документавто» про встановлення нікчемності договору комісії, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину визнання недійсним договору купівлі-продажу, скасування перереєстрації транспортного засобу, витребування майна з чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

Підстава позову /позиція позивача/. Позивачем 01.12.2021 подано до суду заяву про збільшення та уточнення позовних вимог, в якій вона зазначає, що вона підтримуючи заявлений позов про визнання недійсним договору купівлі продажу, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, скасування перереєстрації транспортного засобу, витребування майна з чого незаконного володіння, збільшує позовні вимоги вимогою «про встановлення нікчемності правочину (договору комісії)». 15.11.2021 вона отримала з РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області лист-відповідь за №31/13-Д-23 від 29.10.2021 щодо відчуження належного їй на праві власності мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 та вважає договір комісії, акт передачі транспортного засобу, договір купівлі-продажу недійсними в силу положень ч.3 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України, оскільки підписи від її імені підроблені, воно не підписувала договір комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 та не доручала ТОВ «Документавто» здійснювати продаж належного їй мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, не складала з ТОВ «Документавто» акт технічного стану транспортного засобу, не передавала ТОВ «Документавто» мотоцикл та технічний паспорт на нього, комісійну винагороду комісіонеру не сплачувала, кошти від продажу мотоцикла від комісіонера не отримувала. Згідно ст.ст. 638,639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Зазначеним вимогам закону договір комісії від 17.09.2022, укладений від її імені з ТОВ «Документавто» не відповідає. Зі змісту договору комісії вбачається, що відсутні істотні умови договору місце укладення договору, дані про комітента (відсутні паспортні дані, адреса, реєстраційний код платника податків), відсутній власноручний підпис комітента, відсутня ціна продажу транспортного засобу. Тому вважає такий правочин нікчемним з моменту укладення на підставі ч.2 ст. 215 ЦК України. При розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину з посиланням на ст. 203 ЦК України необхідно враховувати, що ця стаття передбачає загальну підставу для визнання нікчемності правочину і застосовується в тому випадку, якщо в ЦК немає спеціальної підстави (норми) для цього. Вона звертається з вимогою про встановлення нікчемності правочину, оскільки існує спір про відсутність такого факту, а тому просить застосувати наслідки недійсності правочину: наслідком нікчемності договору комісії від 17.09.2021 є чинність договору купівлі-продажу №8096/21/1/002640 від 18.09.2021 укладений ТОВ «Документавто» з ОСОБА_3 . Отже спір фактично стосується наявності чи відсутності права власності покупця за договором купівлі-продажу від 18.09.2021 (відповідача ОСОБА_3 ). З огляду на вищенаведене просить встановити нікчемність договору комісії №8096/21/1002640 від 17.09.2021, укладений від її імені з ТОВ «Документавто» щодо мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , чорного кольору, 2017 р.в.; застосувати застосування наслідків недійсності нікчемного правочину визнати недійсним договір купівлі-продажу №8096/21/1002640 від 18.09.2021, укладений ТОВ «Документавто» з ОСОБА_3 ; скасувати перереєстрацію транспортного засобу мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , чорного кольору, 2017 р.в. за новим власником ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу №8096/21/1002640 від 18.09.2021; витребувати у відповідача ОСОБА_3 мотоцикл марки Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , чорного кольору, 2017 р.в. та передати його ОСОБА_1 ; судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покласти на відповідачів солідарно.

Позиція відповідача 05.01.2022 на адресу суду надійшов відзив Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області на позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсним договору купівлі продажу, застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, скасування перереєстрації транспортного засобу, витребування майна з чого незаконного володіння, в якому зазначено, що реєстрація транспортних засобів проводиться відповідно до вимог Закону України «Про дорожній рух» та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 №1388 (в редакції постанови КМУ від 23.12.2009 №1371. Одним з документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є оформлені у встановленому порядку договори комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру транспортних засобів 18.09.2021 в територіальному сервісному центрі №4649 проведено операцію «Перереєстрація на нового власника за договором купівлі-продажу» транспортного засобу мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , чорного кольору, на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому перереєстрація мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , чорного кольору, на ОСОБА_3 відбулася відповідно до договору купівлі-продажу укладеного в торговій організації, а саме ТОВ «Документавто» від 18.09.2021 №8096/21/1/002640. Даний договір купівлі-продажу укладено відповідно до Постанови КМУ №1200 «Порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери» на підставі договору комісії від 17.09.2021 №8096/21/1002640. Звернено увагу, на те, що РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області не наділено повноваженнями визнавати правочини не дійсними, а також самовільно вносити будь-які відомості в Єдиний державний реєстр транспортних засобів. З огляду на вище зазначене, РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області на підстав норм ЦПК України, ЦК України, Закону України «Про дорожній рух», Постанови КМУ від 07.09.1998 №1388 «Про затвердження порядку державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок», постановою КМУ №1200 «Про порядок здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційними номерами» вимог КАС України, просить суд в позові ОСОБА_1 відмовити

В судовому засіданні позивач та її представник просять суд позов задоволити, з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач ОСОБА_1 , будучи допитаною на підставі ст.92 ЦПК України як свідок надала суду показання про те, що вона придбала мотоцикл в 2017 році для доньки ОСОБА_4 , зареєструвала. Мотоцикл знаходився на стоянці, а потім звідти зник, вони його тривалий час розшукували. Потім з`ясувалося що він був відчужений невідомою особою ОСОБА_3 . При яких обставинах зник мотоцикл, їй невідомо, жодних документів вона не підписувала.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 , будучи неодноразово належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодної заяви на адресу суду не подав, а відтак, на підставі ст.223 ЦПК України судом вирішено проводити розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача - Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС № 4649 в судове засідання з невідомих для суду причин не з`явився, подав на адресу суду відив на позовну заяву.

Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Документавто» в судове засідання, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, жодної заяви на адресу суду не подав, а відтак, на підставі ст.223 ЦПК України судом вирішено проводити розгляд справи у його відсутності.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2021 забезпечено позов шляхом накладення арешту на транспортний засіб мотоцикл Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 року випуску, номер кузова (шасі) НОМЕР_1 , чорного кольору.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 11.11.2021 відкрито провадження у справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 14.03.2022 витребувано докази у відповідача - Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області (філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС № 4649.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19.04.2022 відмовлено у призначенні почеркознавчої експертизи.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23.06.2022 призначено у справі судову почеркознавчу експертизу.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.10.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити, з наступних підстав.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

У відповідності до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Як вбачається з копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 05.10.2021, наданої адвокату К. Ліпенцевій, відповідно до даних Реєстру на зазначену у запиті громадянку ОСОБА_1 , 19.11.2020 у територіальному сервісному центрі №4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області був зареєстрований мотоцикл Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 р.в., чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1690 см3, номерний знак НОМЕР_2 . 18.09.2021 у територіальному сервісному центрі №4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області вищезазначений мотоцикл на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2021 №8096/21/1/002640 укладеного через ТОВ «Документавто» перереєстрований на нового власника ОСОБА_3 /а.с. 13/.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 від 08.10.2021, остання зверталася в Територіальний сервісний центр МВС №4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області та Головне управління МВС у Львівській області щодо протиправної перереєстрації мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 р.в., за новим власником ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2021 №8096/21/1/002640 укладеного через ТОВ «Документавто» /а.с. 14-15/.

Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000391 від 29.10.2021, 28.10.2021 у ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 18.09.2021 невідома особа у Територіальному сервісному центрі №4649 здійснила підроблення договору купівлі-продажу від 18.09.2021 №8096/21 укладеного через ТОВ «Документавто» на мотоцикл Harley-Davidson із VIN-кодом НОМЕР_1 /а.с.49/.

Відповідно до копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 29.10.2021 №31/13-Д-23, наданої ОСОБА_1 , керівництво РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області розглянуло звернення ОСОБА_1 та повідомило, що 18.09.2021 в ТСЦ 4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області створено заяву на ім`я ОСОБА_3 , для перереєстрації транспортного засобу Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_2 , за договором купівлі-продажу транспортного засобу укладеного суб`єктом господарювання ТОВ «Документавто». При цьому надано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 18.09.2021 №8096/21/1/002640 укладеного ТОВ «Документавто» та ОСОБА_3 та договір комісії №8096/21/1002640 від 17.09.2021. Адміністратором ТСЦ 4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області проведено усі перевірки передбачені пунктом 15 постанови Кабінету Міністрів України №1388. Документи, які стали підставою для укладення договору комісії повинні знаходитися в ТОВ «Документавто» /а.с.50-52/.

Як вбачається з копії договору комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021, такий укладений між ТОВ «Документавто», надалі «Комісіонер» та ОСОБА_1 надалі «Комітент» Згідно пункту 1.1. розділу І Загальні положення, комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу: марки, модель Harley-Davidson FLHTCU 2017 р.в., колір чорний, VIN-код НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за власником транспортного засобу 19.11.2020 /а.с.53-54/.

Як вбачається з копії акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 на підставі договору комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 комісія комісіонера ОСОБА_6 , члени комісії: ОСОБА_6 , а також Комітент ОСОБА_1 провели огляд технічного стану, комплектності та оцінку транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер: марка і модель Harley-Davidson FLHTCU, 2017 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_1 . Висновок про технічний стан транспортного засобу або його складової частини технічно справний. Відсоток зносу 51 % /а.с.55/

Як вбачається з копії договору комісії №8096/21/1/002640 від 18.09.2021, такий укладений між ТОВ «Документавто» в особі відповідального ОСОБА_6 надалі продавець та ОСОБА_3 , надалі покупець. Згідно п.1.1. розділу Загальні положення, на умовах даного договору Продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки Harley-Davidson модель FLHTCU, 2017 р.в., колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортного засобу 19.11.2020 /а.с.56-57/.

Як вбачається з витягу за результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, на підставі свідоцтва НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки Harley-Davidson FLHTCU 1690, 2017 р.в., колір чорний, двигун НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (первинна реєстрація б/в ТЗ придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону). Згідно свідоцтва НОМЕР_5 даний транспортний засіб перереєстровано на нового власника за договором купівлі-продажу на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.81/.

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу №8096/21/002539 від 18.09.2021 на підставі договору купівлі-продажу №8096/21/002640 від 18.09.2021, ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу - мотоцикла Harley-Davidson FLHTCU, 2017 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_1 , вартість 45000,00 грн відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб /а.с. 86/.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головний сервісний центр МВС здійснює такі види економічної діяльності: діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; державне управління загального характеру; оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність /а.с.110-117/.

Згідно висновку експерта ЛНДІСЕ №2344-Е від 22.09.2022 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані: у розділі «VII. Місцезнаходження і реквізити сторін» у графі: «Комітент», над словами «(прізвище, ініціали, підпис, уповноваженої особи)» на другому аркуші договору комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 щодо мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 та у графі: «Комітент (договірна особа)», після слова « ОСОБА_1 », над словами: «(прізвище, ініціали, підпис)» на акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 щодо мотоциклу Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою /а.с. 218-221/.

Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин.

7 квітня 2021 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини четвертої статті 403 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), з підстав необхідності відступу від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

У зазначеній постанові вказано, що позивач звернувся з вимогою про визнання недійсними договорів оренди, посилаючись на те, що ці договори не підписував, умови їх не погоджував, тому відповідач безпідставно відмовляє в поверненні використовуваних земельних ділянок позивачу як власнику цих земельних ділянок, покликаючись до умов договорів, підписаних невстановленою особою замість позивача. Суди встановили, що спірні договори позивач не підписував та, відповідно, істотних умов цих договорів не погоджував.Велика Палата Верховного Суду вказала, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено. Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом. Констатувала, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним. Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним з позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Зробила висновок про те, що в цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок, вказавши при цьому, що негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду керувалася тим, що договір, щодо якого сторони не дійшли згоди в необхідній формі за всіма істотними умовами, є неукладеним, тобто неіснуючим, що виключає визнання його недійсним. А у разі відсутності власноручного підпису сторони договору на документі необхідно вважати, що правочин не відповідає вимогам, які встановлюються до письмової форми правочину, проте це не означає, що між сторонами відсутня домовленість, якщо договір фактично виконується сторонами.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виснував, що у випадку, якщо договір укладений, проте не підписаний однією зі сторін оспорюваного договору, то неможливо ефективно захистити права власника речі (майна) із застосуванням негаторного позову в тому разі, якщо річ (майно) перебуває у фактичному володінні іншої особи. У такому разі, на переконання колегії суддів, ефективним способом захисту прав власника речі буде фактичне повернення речі, що не можливо здійснити шляхом усунення перешкод у користуванні власністю. У такому випадку позов про визнання договору найму (оренди) недійсним та застосування наслідків недійсності правочинів, передбачених у статті 216 ЦК України, є ефективним способом захисту порушеного права власності позивача, який призводить до відновлення порушеного права та повернення майна (речі) у фактичне володіння власника.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду звернула увагу на те, що при застосуванні підходу, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду, про те, що ефективним способом захисту у разі встановлення, що оспорюваний договір не підписувався однією із сторін (наприклад, підпис підроблений), є негаторний позов про усунення перешкод у користуванні належним майном, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення майна, створюється ситуація правової невизначеності, коли констатація в мотивувальній частині рішення про неукладенність договору і, як наслідок, вказівка в резолютивній частині про відмову у визнанні договору недійсним не є підставою для скасування реєстраційних записів, які здійснено на підставі договорів як документів, неукладеність яких констатує суд. Разом з тим визнання договору недійсним, підроблення підпису на якому встановлена судом, забезпечить можливість як повернення речі (майна) у фактичне володіння власника шляхом застосування реституції, так і стане підставою для скасування всіх реєстраційних записів, які здійснено на підставі цього договору.

На переконання колегії суддів, позов про визнання договору недійсним з підстав, що підпис сторони в ньому є підробленим та, відповідно, застосування наслідків недійсності правочину, передбачених у статті 216 ЦК України, є належним та ефективним способом захисту порушеного права власності позивача в цій справі, тому вважала наявними підстави для передачі цієї справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступлення від висновку (уточнення), викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19).

Позиція Великої Палати Верховного Суду.

Особа не може вважатися такою, що наділена цивільними правами чи є зобов`язаною на користь іншої особи, у випадку, коли відсутня сама підстава виникнення відповідних прав та обов`язків, зокрема правочин.

Так, за змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно правочин за своєю природою та законодавчим визначенням є вольовою дією суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавчо може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети.

Отже, будь-який правочин є вольовою дією, а тому перед тим, як здійснювати оцінку на предмет дійсності чи недійсності, необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили.

Те, яким чином та у який спосіб здійснюється (оформлюється) вияв учасників правочину на набуття, зміну, припинення цивільних прав та обов`язків, передбачено статтею 205 ЦК України.

Так, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Тобто слід відрізняти правочин як вольову дію суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів, від письмового тексту правочину як форми вчинення правочину та способу зовнішнього прояву та фіксації волевиявлення особи.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами), або уповноваженими на те особами (частини друга та четверта статті 207 ЦК України.

Підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений.

Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням.

Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Законодавець за загальним правилом, викладеним у статті 218 ЦК України, не передбачає наслідків у вигляді недійсності правочину у разі недотримання вимог щодо письмової форми правочину, встановлюючи водночас коло доказів, якими одна із сторін може заперечувати факт вчинення правочину або окремих його частин (письмові докази, засоби аудіо-, відеозапису, інші докази, крім свідчень свідків).

За змістом статей 76, 102 ЦПК України висновок експерта є доказом обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань, тож на його підставі особа може заперечувати факт вчинення правочину.

Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його суттєвих умов, передбачених законодавством.

Відповідне регулювання міститься і в положеннях ЦК України про договір. У статті 626 ЦК України закріплено поняття договору, яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (частина третя статті 626 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Щодо способу захисту порушеного права, Велика Палата Верховного Суду зазначила таке.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Такий спосіб захисту, як визнання правочину неукладеним, не є способом захисту прав та інтересів, установленим законом.

Також позов не може містити вимогу, у якій йдеться про предмет спору, що відсутній (не існує); реституція ж як спосіб захисту, застосовується для повернення виконаного за правочином, а не в тому разі, коли жодного виконання не відбувалося (саме це і стверджується позивачем і достеменно встановлено судом).

У випадку заперечення самого факту укладення правочину, як і його виконання, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним,шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Порушенням права у такому випадку є не саме по собі існування письмового тексту правочину, волевиявлення позивача щодо якого не було, а вчинення конкретних дій, які порушують право позивача (наприклад, зайняттям та використанням іншою особою приміщення позивача за відсутності встановлених для цього правових підстав).

Протилежне тлумачення означало б, що суд надає документу, підробку якого встановлено належним чином, статус дійсного, визнає настання відповідних правових наслідків за відсутності як волевиявлення, так і інших законних підстав для цього та покладає на особу нічим не обґрунтований обов`язок застосувати для уникнення настання правових наслідків за підробленим документом ті самі способи захисту, що й в умовах, коли правочин дійсно вчинено, а його правомірність презюмується.

Усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані.

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, рецисорний позов).

Натомість нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним». Нікчемний правочин, на відміну від оспорюваного, не створює юридичних наслідків, тобто, не «породжує» (змінює чи припиняє) цивільних прав та обов`язків.

У пунктах 94, 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (провадження № 12-304гс18) зазначено, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою його сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

У пунктах 69-73 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 463/5 896/14-ц (провадження № 14-90цс19) зазначено, що кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України). Цивільне право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається (абзац перший частини другої статті 215 ЦК України). Якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

У абзаці другому частини п`ятої статті 216 ЦК України передбачено, що суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» містяться роз`яснення, що нікчемний правочин є недійсним через невідповідність його вимогам закону та не потребує визнання його таким судом. Оспорюваний правочин може бути визнаний недійсним лише за рішенням суду.

У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України)

У постанові Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року в справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18) вказано, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

ЦК України передбачено віндикацію або реституцію як одний зі способів захисту порушених прав.

Віндикація - це витребування своєї речі неволодіючим власником від володіючого невласника. Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України залежить від того, в який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику як фактично, тобто у його фактичне володіння, так і у власність цієї особи, тобто шляхом відновлення відповідних записів у державних реєстрах.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 405/3388/17(провадження № 61-34894св18).

Пунктом 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першої статті 388 ЦК України.

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

Отже, право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути у нього витребуване.

Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за змістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14). Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

Отже, правова мета віндикаційного позову полягає у поверненні певного майна законному власнику у його фактичне володіння.

Порядок зняття автомобіля з реєстрації (перереєстрації) визначається Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 (далі - Порядок) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За змістом пункту 8 Порядку державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплена печаткою, довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб`єктом господарювання, діяльність якого пов`язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Тобто, довідка-рахунок - це документ, який підтверджує правомірність придбання (купівлі-продажу) автотранспортного засобу, згідно з якою власник автомобіля зобов`язується передати права на володіння транспортним засобом покупцеві, а той, у свою чергу, повинен сплатити власнику заздалегідь узгоджену суму і вступити в права власності. Довідка-рахунок підтверджує реалізацію транспортного засобу, перехід права власності на транспортний засіб від продавця до покупця та є оформленням договірних відносин купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно пункту 33 Порядку перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться.

Для проведення перереєстрації транспортних засобів, зазначених в абзаці другому цього пункту, до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин, а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби, разом із зазначеними актами.

За змістом статті 1011 ЦК України комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною у правочині.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цієї обставини або добровільності їх визнання.

В судовому засіданні встановлено, що згідно витягу за результатами аналітичного пошуку ТЗ по «НАІС ДДАІ» МВС України, на підставі свідоцтва НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки Harley-Davidson FLHTCU 1690, 2017 р.в., колір чорний, двигун НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (первинна реєстрація б/в ТЗ придбаного в торгівельній організації, який ввезено з-за кордону).

З наведеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 була власником транспортного засобу марки Harley-Davidson FLHTCU 1690, 2017 р.в., колір чорний, двигун НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_1 , до перереєстрації даного транспортного засобу згідно свідоцтва НОМЕР_5 на нового власника за договором купівлі-продажу на ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Як вбачається з копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 05.10.2021, наданої адвокату К. Ліпенцевій, відповідно до даних Реєстру на зазначену у запиті громадянку ОСОБА_1 , 19.11.2020 у територіальному сервісному центрі №4641 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області був зареєстрований мотоцикл Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 р.в., чорного кольору, шасі № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1690 см3, номерний знак НОМЕР_2 . 18.09.2021 у територіальному сервісному центрі №4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області вищезазначений мотоцикл на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2021 №8096/21/1/002640 укладеного через ТОВ «Документавто» перереєстрований на нового власника ОСОБА_3 ..

Відповідно до копії відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Львівській області від 29.10.2021 №31/13-Д-23, наданої ОСОБА_1 , керівництво РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області розглянуло звернення ОСОБА_1 та повідомило, що 18.09.2021 в ТСЦ 4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області створено заяву на ім`я ОСОБА_3 , для перереєстрації транспортного засобу Harley-Davidson, д.н.з. НОМЕР_2 , за договором купівлі-продажу транспортного засобу укладеного суб`єктом господарювання ТОВ «Документавто». При цьому надано договір купівлі-продажу транспортного засобу від 18.09.2021 №8096/21/1/002640 укладеного ТОВ «Документавто» та ОСОБА_3 та договір комісії №8096/21/1002640 від 17.09.2021. Адміністратором ТСЦ 4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області проведено усі перевірки передбачені пунктом 15 постанови Кабінету Міністрів України №1388. Документи, які стали підставою для укладення договору комісії повинні знаходитися в ТОВ «Документавто» /а.с.50-52/.

Як вбачається з копії договору комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021, такий укладений між ТОВ «Документавто», надалі «Комісіонер» та ОСОБА_1 надалі «Комітент» Згідно пункту 1.1. розділу І Загальні положення, комісіонер зобов`язується за дорученням Комітента за комісійну плату вчинити за рахунок Комітента від свого імені один/або декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу: марки, модель Harley-Davidson FLHTCU 2017 р.в., колір чорний, VIN-код НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_2 , зареєстрований за власником транспортного засобу 19.11.2020 /а.с.53-54/.

Як вбачається з копії акту технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 на підставі договору комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 комісія комісіонера ОСОБА_6 , члени комісії: ОСОБА_6 , а також Комітент ОСОБА_1 провели огляд технічного стану, комплектності та оцінку транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер: марка і модель Harley-Davidson FLHTCU, 2017 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_1 . Висновок про технічний стан транспортного засобу або його складової частини технічно справний. Відсоток зносу 51 % /а.с.55/

Як вбачається з копії договору комісії №8096/21/1/002640 від 18.09.2021, такий укладений між ТОВ «Документавто» в особі відповідального ОСОБА_6 надалі продавець та ОСОБА_3 , надалі покупець. Згідно п.1.1. розділу Загальні положення, на умовах даного договору Продавець зобов`язується передати у власність покупцеві транспортний засіб марки Harley-Davidson модель FLHTCU, 2017 р.в., колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 , зареєстрований за власником транспортного засобу 19.11.2020 /а.с.56-57/.

Відповідно до акту огляду реалізованого транспортного засобу №8096/21/002539 від 18.09.2021 на підставі договору купівлі-продажу №8096/21/002640 від 18.09.2021, ідентифікаційні номери складових частин транспортного засобу - мотоцикла Harley-Davidson FLHTCU, 2017 р.в., VIN-код НОМЕР_1 , двигун НОМЕР_4 , шасі № НОМЕР_1 , вартість 45000,00 грн відповідають номерам, зазначеним в товарно-супровідній документації на транспортний засіб /а.с. 86/.

Як вбачається з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Головний сервісний центр МВС здійснює такі види економічної діяльності: діяльність у сфері інформаційних технологій і комп`ютерних систем; державне управління загального характеру; оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність /а.с.110-117/.

Згідно висновку експерта ЛНДІСЕ №2344-Е від 22.09.2022 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи, підписи від імені ОСОБА_1 , розташовані: у розділі «VII. Місцезнаходження і реквізити сторін» у графі: «Комітент», над словами «(прізвище, ініціали, підпис, уповноваженої особи)» на другому аркуші договору комісії №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 щодо мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 та у графі: «Комітент (договірна особа)», після слова « ОСОБА_1 », над словами: «(прізвище, ініціали, підпис)» на акті технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер №8096/21/1/002640 від 17.09.2021 щодо мотоциклу Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою /а.с. 218-221/.

Вказаний висновок експертизи підтверджу позицію позивача про те, що вона не підписувала договір комісії та акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини та не відчужувала мотоцикл Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , і такий вибув з її власності поза її волею.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 від 08.10.2021, остання зверталася в Територіальний сервісний центр МВС №4649 РСЦ ГСЦ МВС у Львівській області та Головне управління МВС у Львівській області щодо протиправної перереєстрації мотоцикла Harley-Davidson FLHTCUUL, 2017 р.в., за новим власником ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2021 №8096/21/1/002640 укладеного через ТОВ «Документавто» /а.с. 14-15/.

Як вбачається з копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000391 від 29.10.2021, 28.10.2021 у ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 18.09.2021 невідома особа у Територіальному сервісному центрі №4649 здійснила підроблення договору купівлі-продажу від 18.09.2021 №8096/21 укладеного через ТОВ «Документавто» на мотоцикл Harley-Davidson із VIN-кодом НОМЕР_1 /а.с.49/.

Враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду щодо способів захисту порушеного права, слід дійти висновку, що позивач просить визнати недійсним договору купівлі продажу, для якого законом встановлена нікчемність, а тому суд дійшов висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

На підставі наведеного, відсутні підстави для скасування перереєстрації транспортного засобу.

Встановивши в судовому засіданні, що належний на праві власності ОСОБА_1 мотоцикл марки Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , чорного кольору, 2017 р.в., вибув із її власності поза її волею всупереч встановленій законодавством процедурі, доказів волевиявлення позивача на відчуження належного їй мотоциклу і отримання нею за це грошових коштів суду не надано, суд дійшов висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 про витребування із незаконного володіння ОСОБА_3 , як останнього власника, вказаного транспортного засобу.

Таким чином, встановивши, що мотоцикл марки Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , чорного кольору, 2017 р.в. незаконно вибув із власності позивача, в порушення вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим та на підставі статті 388 ЦК України, вказаний мотоцикл підлягає витребуванню від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Судові витрати.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_3 належить стягнути на користь позивача 5 484 /п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири/ грн. 81 коп. судового збору, 8305 /вісім тисяч триста п`ять/ грн. 88 коп. витрат за проведення експертизи, 919 /дев`ятсот дев`ятнадцять/ грн. 27 коп. витрат, пов`язаних з явкою до суду.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Витребувати у ОСОБА_3 , мотоцикл марки Harley-Davidson FLHTCUUL, VIN-код НОМЕР_1 , чорного кольору, 2017 р.в. та передати його ОСОБА_1 .

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 5 484 /п`ять тисяч чотириста вісімдесят чотири/ грн. 81 коп. судового збору, 8305 /вісім тисяч триста п`ять/ грн. 88 коп. витрат за проведення експертизи, 919 /дев`ятсот дев`ятнадцять/ грн. 27 коп. витрат, пов`язаних з явкою до суду.

Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Ліпенцева Катерина Вікторівна, місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Регіональний Сервісний Центр ГСЦ МВС у Львівській області (Філія ГСЦ МВС) Територіального сервісного центру МВС № 4649, місцезнаходження: Львівська область, Пустомитівський район, с. Зимна Вода, вул. Городоцька, 16;

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Документавто», місцезнаходження: м. Рівне, вул. Київська, 108б/215.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська