"30" листопада 2022 р. Справа № 363/2575/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

30 листопада 2022 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Строкань В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

Рух справи. Процесуальні дії у справі.

26 серпня 2022 року до Вишгородського районного суду Київської області, засобами поштового зв`язку, надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_1 суму в якості страхового відшкодування у розмірі

71047,47 гривень та судовий збір в сумі 2481 гривню, а також просить звернутися до органів Державної податкової служби України із запитом щодо надання ідентифікаційного номеру відповідача, оскільки позивач позбавлений можливості отримати таку інформацію згідно Закону України «Про захист персональних даних».

З позовною заявою подано клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2022 року для розгляду зазначеного позову визначено суддю Лукач О.П.

16 вересня 2022 року судом здійснено запит до Державної фіскальної служби України з метою з`ясування реєстраційного номеру облікової картки платника податків відповідача.

Державна фіскальна служба України, у відповідь на запит суду, 16 вересня 2022 року повідомила, що надати реєстраційний номер облікової картки ОСОБА_2 не має можливості оскільки у Державному реєстрі фізичних осіб платників податків не зареєстрований.

На виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України отримано відповіді від Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ у м. Києві та Київській області, а також від Вишгородського комітету Вишгородської міської ради, щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача у справі, згідно яких ОСОБА_1 зареєстрованим не значиться.

З урахуванням положень частини десятої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 19 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження з призначенням до розгляду у судове засідання на 30 листопада 2021 року о 10:00.

Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач був викликаний до суду через, завчасно розміщене, оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Крім цього, на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві та, яка міститься у постанові Вишгородського районного суду Київської області від 3 квітня 2020 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, надіслано судову повістку про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з додатками, які повернулися до суду без вручення адресату з причин «адресат відсутній за вказаною адресою».

4 жовтня, засобами поштового зв`язку від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує.

У призначене засідання учасники провадження не з`явилися.

Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності учасників провадження, суд враховує, заяву представника позивача, та те, що відповідно до частини одинадцятої

статті 128 ЦПК України, відповідач, з опублікуванням оголошення про його виклик вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки учасники провадження у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив: провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Обґрунтування позову.

Позивач зазначає, що 19 вересня 2019 року між ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ.142944, предметом якого є страхування автомобіля «ТОYОТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

5 березня 2020 року в с. Нові Петрівці, по вул. Свято-Покровська, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «ТОYОТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 3 квітня

2020 року, у справі №363/1139/20, відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу.

6 березня 2020 року до позивача звернувся ОСОБА_4 з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов договору.

Позивач па підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та, виходячи з рахунків СТО, здійснив виплату страхового відшкодування на користь ОСОБА_4 в загальному розмірі 169047,47 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №42354 від 8 квітня 2020 року та платіжним дорученням №43034 від 7 травня 2020 року.

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до Страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування. Остання здійснила виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме: у розмірі 98000 гривень (в межах ліміту своєї відповідальності за мінусом франшизи 2000 гривень).

На теперішній час залишається несплаченою різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу та сумою франшизи, а саме: 71047,47 гривень.

На адресу відповідача було направлено претензію щодо виплати суми (різниці) страхового відшкодування.

Зазначена вимога була проігнорована та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача не було здійснено.

Оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання щодо відшкодування різниця між реальними збитками і відновлювальним ремонтом та франшизи, це призвело до порушення прав позивача на відшкодування шкоди.

Станом на 18 серпня 2022 року сума страхового відшкодування відповідачем не погашена.

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», посилаючись на положення статей 976, 933, 1166, 1188, 1194 ЦК України, статей 9, 16, 27 Закону України «Про страхування», статей 12, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», звернулося до суду за захистом своїх порушених прав.

Щодо правової позиції відповідача.

Жодних заяв, клопотань, пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити його правову позицію щодо предмету спору.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , власником транспортного засобу марки «TOYOTA» (загальний легковий загальний універсал В), державний номерний знак НОМЕР_4 , є ОСОБА_3 .

19 вересня 2019 року між ПАТ «СК «ПЗ Україна» та ОСОБА_3 було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «TOYOTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , за №АМ.142944.

5 березня 2020 року на автодорозі в с. Нові Петрівці по вул. Свято-Покровська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «TOYOTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , яким керував водій ОСОБА_4 , та автомобіля «RENAULT», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , яким керував ОСОБА_1 . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «TOYOTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 , виданого 6 вересня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №22, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 6 вересня 2008 року перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Згідно постанови Вишгородського районного суду Київської області від 3 квітня

2020 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.

Як вбачається з вказаної постанови, внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 пункту 8.7.3 Правил дорожнього руху України, останній, керуючи автомобілем «RENAULT», д.н.з. НОМЕР_5 , виїхав на регульоване перехрестя з вул. Ватутіна на заборонений червоний сигнал світлофора та скоїв зіткнення з автомобілем «TOYOTA»,

д.н.з. НОМЕР_4 , який рухався по вул. Ватутіна на зелений сигнал світлофора, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив правопорушення передбачене статтею 124 КУпАП України.

Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди також підтверджується довідкою №802760 Вишгородського відділу поліції ГУНП в Київській області.

5 березня 2020 року ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «СК`ПЗУ України» з заявою про настання страхового випадку по договору страхування Авто КАСКО, зазначивши про дату події 5 березня 2020 року, місце події, дані про учасників ДТП: потерпілого та про відповідача як винуватця ДТП, що т/з потерпілого застраховано, просив страховика суму страхового відшкодування перерахувати на його рахунок як відшкодування шкоди.

Пошкодження транспортного засобі автомобіля «TOYOTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , зафіксовано у Акті огляду транспортного засобу від

6 березня 2020 року

Відповідно до рахунку-фактури № СМУ00005647 від 7 березня 2020 року, складеної ТОВ «Саміт Моторз Україна», вартість ремонту автомобіля «TOYOTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 158784,24 гривні.

Відповідно до страхового акту та розрахунку до нього №UA001/L01/03 від 6 квітня 2020 року сума страхового відшкодування становить 158784,24 гривні.

Як убачається із платіжного доручення № 42354 від 8 квітня 2020 року ПАТ «СК`ПЗУ України», згідно розрахунку № СМУ00005647 від 7 березня 2020 року, виплатило «Саміт Моторз Україна» страхове відшкодування за договором № АМ.142944 від 19 вересня 2019 року у розмірі 158784,24 гривні.

Крім цього, згідно рахунку № СМУ00009771 від 28 квітня 2020 року, складеного ТОВ «Саміт Моторз Україна», вартість ремонту автомобіля «TOYOTA», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 10263,23 гривні.

Відповідно до страхового акту та розрахунку до нього №UA001/L01/04 від 6 травня 2020 року сума страхового відшкодування становить 10263,23 гривні.

Як убачається із платіжного доручення № 43034 від 7 травня 2020 року ПАТ «СК`ПЗУ України», згідно розрахунку № СМУ00009771 від 28 квітня 2020 року, виплатило «Саміт Моторз Україна» страхове відшкодування за договором № АМ.142944 від 19 вересня 2019 року у розмірі 10263,23 гривні.

21 серпня 2020 року ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулося до страхової компанії відповідача ТДВ СК «Альфа-Гарант» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 169047,47 гривень.

Як зазначено позивачем, страхова компанія відповідача здійснила виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме: у розмірі 98000 гривень (в межах ліміту своєї відповідальності за мінусом франшизи 2000 гривень).

18 січня 2021 року ПАТ «СК`ПЗУ України» звернулося до ОСОБА_1 з претензією щодо відшкодування шкоди в результаті ДТП у розмірі 71047,47 гривень, проте вказана претензія повернулася без вручення.

Залишок невідшкодованої суми страхового шкодування становить 71047,47 гривень.

Норми права, які застосовував суд та мотиви їх застосування.

Частина перша статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина перша статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частина перша статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Стаття 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Стаття 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Частина восьма статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Пункти 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частина перша статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Частина перша статті 25 Закону України «Про страхування» (у редакції, чинній на момент страхової виплати) здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Стаття 27 Закону України «Про страхування» - до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Частина 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Стаття 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Пункт 3 частини першої статті 988 ЦК України у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Стаття 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Стаття 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Частина перша статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частина друга статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частина перша статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частина друга статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Стаття 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до наведених положень до страховика, в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією.

Оскільки на момент настання дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб - автомобілю «ТОYОТА», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить

ОСОБА_3 , був застрахований за договором добровільного страхування на транспорті ПАТ «Страхова компанія « ПЗУ Україна» за №АМ.142944 від 19 вересня 2019 року, та відповідно до вказаного договору позивачем було сплачено страхове відшкодування на загальну суму 169047,47 гривень, а цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», полісом № АМ99407745, яким було виплачене відшкодування на вимогу ПАТ «СК « ПЗУ Україна» у розмірі 98000,00 гривень, то в межах понесених позивачем фактичних витрат в розмірі 71047,47 гривень (залишок невідшкодованої шкоди) зобов`язаний відшкодувати відповідач ОСОБА_1 так, як саме він керував автомобілем «RENAULT», державний номерний знак НОМЕР_2 , та визнаний винуватим у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Висновок суду.

Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що всі обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у суді, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір в сумі 2481 гривню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сплаченому позивачем розмірі.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76-77, 79, 81, 83, 89, 141, 258, 259, 263-265, 274, 280-284 ЦПК України, статтями 512, 979, 993, 1166, 1187, 1191, 1194 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», суму в якості страхового відшкодування в розмірі 71047 ( сімдесят одна тисяча сорок сім) гривень 47 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», судовий збір в сумі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривню 00 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 6 грудня 2022 року.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України», , IBAIN НОМЕР_7 в АТ «ОТП Банк», МФО 300528, адреса: м. Київ, вул. Січових стрільців, 40;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя О.П.Лукач