Справа № 148/1074/22
Провадження № 2/148/421/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2022 року Тульчинський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Дамчук О.О.,

за участю секретаря Єфіменко А.П.,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні в м. Тульчин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання.

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на період навчання їхнього повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_3 навчається на 2 курсі контрактної форми навчання Вінницького національного технічного університету ІV-го рівня акредитації з 01.09.2021 по 30.06.2025, у зв`язку з чим існують постійні витрати, пов`язані із навчанням, харчуванням, а також лікуванням, придбанням одягу, орендою житла. Син не має самостійного заробітку чи іншого доходу, а тому потребує допомоги батьків. Оскільки син потребує матеріальної допомоги, позивач просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина у твердій грошовій сумі у розмірі 3500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до закінчення дитиною навчання, але не довше ніж до досягнення повнолітнім сином двадцяти трьох років.

У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання неодноразово не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час слухання справи повідомлявся телефонограмою та розміщенням оголошення на офіційному сайті суду. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надав. Також не надав відзив на позов.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Зі згоди позивача у відповідності до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими частковому задоволенню за таких підстав.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

За приписами ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Суд, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із статтею 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено, у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Обов`язок утримувати дитину є рівним обов`язком як батька, так і матері.

Згідно із частиною 1 статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду у постанові від 13 квітня 2021 року у справі № 308/4214/18.

Згідно із ЗУ «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць станом на 01 січня 2022 року встановлений на рівні 2393 грн.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.8).

За довідкою № 205 від 18.08.2022, виданою Вінницьким національним технічним університетом, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 навчається на 2 курсі денної форми навчання за контрактом на факультеті інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії Вінницького національного технічного університету ІV-го рівня акредитації; початок навчання: з 01.09.2021 по 30.06.2025 (а.с.22).

Судом також встановлено, що 06.08.2021 року між Вінницьким національним технічним університетом і ОСОБА_1 для ОСОБА_3 укладено договір № 0421002 про надання платної освітньої послуги здобувачу вищої освіти за освітньо-професійною програмою «Бакалавр». Загальна вартість навчання визначена у договорі становить 85720,00 грн. за весь термін навчання та може бути змінена з урахуванням Р ІІ (п.2, п.п.2). Вартість платної освітньої послуги за перший навчальний рік складає 21430,00 грн. (а.с.9).

Посилання позивача у позові на стягнення витрат на лікування, однак доказів понесення таких витрат суду позивач не надала, крім цього такі витрати не є постійними і не пов`язанні із навчанням дитини, а тому стягненню з відповідача не підлягають.

Щодо витрат на оренду житла для проживання сина, позивачем не надано доказів сплати за житло чи договору оренди житла.

Судом також встановлено, що відповідач є здоровою, працездатною особою, його син досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги на навчання, харчування, проживання та належних умов життя, необхідних для розвитку дитини, таким чином батько зобов`язаний приймати участь в утриманні сина ОСОБА_4 до досягнення двадцяти трьох років, останнім.

Враховуючи встановлені судом обставини, приймаючи до уваги стан здоров`я відповідача, з урахуванням принципу співмірності та розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2393,00 грн. щомісячно, до закінчення навчання дитини у вищому навчальному закладі, тобто до 30.06.2025 року, а в разі продовження навчання, не довше ніж до досягнення ним 23 років.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 15.07.2022 року.

Також, відповідно до ст. ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн, у зв`язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

На підставі ст. ст. 182, 198-200 СК України, керуючись ст.12, 13, 89, 141, 259, 263-265, 273,280,354 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , місце проживання якої зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на період навчання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 2393,00 грн., щомісячно, починаючи з 15.07.2022 року до закінчення дитиною навчання - 30 червня 2025 року, а у разі продовження навчання не довше ніж до досягнення ОСОБА_3 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до апеляційного суду Вінницької області, протягом тридцяти днів, починаючи з дня проголошення, чи отримання копії рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.О.Дамчук