Справа № 344/7473/19
Провадження № 2/344/268/22
У Х В А Л А

24 жовтня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Татарінової О.А.,

з участю секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні та визначення порядку користування майном,

В С Т А Н О В И В:

02.05.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні та визначення порядку користування майном.

20.10.2022 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на усе нерухоме майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник відповідача заперечив з приводу задоволення заяви про забезпечення позову.

Вислухавши думку представника відповідача, вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя дійшов до наступного.

Частиною 1 статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ч.1 ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається до суду, після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

В обґрунтування доводів заяви позивач зазначив, що спір між сторонами є майнового характеру і у випадку задоволення позову передбачає стягнення з відповідачки коштів. Зазначає, що у власності відповідачки відсутнє будь-яке нерухоме маймо, зокрема і те, що є об`єктом спору. А тому вважає, що відповідачка скористалася правом на відчуження майна саме з метою уникнення майнової відповідальності щодо повернення позивачу вартості частки спільного майна подружжя. Також позивачем зазначається, що у відповідачки у власності перебуває автомобіль ПЕЖО-307 д.н.з. НОМЕР_1 , котрий ОСОБА_2 також з метою ухилення може відчужити.

З метою захисту свого порушеного права та забезпечення реальної можливості стягнення із відповідачки коштів у випадку задоволення даного позову, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на усе нерухоме майно та грошові кошти, що належить ОСОБА_2 .

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Такий інститут цивільно-процесуального законодавства передбачений з метою попередження несумлінних дій відповідача, який може, наприклад, сховати або продати майно, тобто з метою усунення утруднення або неможливості виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись до суду із вищезазначеною заявою про забезпечення позову, просив забезпечити позов, шляхом накладення арешту на усе нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачці, з метою унеможливити відчужити належне їх майно.

Вивчивши матеріали справи, суд не погоджується з доводами позивача про необхідність вжиття вказаних заходів забезпечення позову з наступних підстав.

В заяві про забезпечення позову не наведено ґрунтовних підстав для застосування заходів забезпечення позову, не надано належних та допустимих доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також до матеріалів справи та матеріалів заяви не долучено доказів того, що у відповідача у власності є майно чи грошові кошти, на які може бути накладено арешт.

Крім того, враховуючи не співмірність способу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами та недоведеність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про відмову у задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст.149-150,152 ЦПК України,суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку в спільному майні та визначення порядку користування майном відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Татарінова О.А.