Справа № 627/362/22
05 грудня 2022 року смт. Краснокутськ
Краснокутський районний суд Харківської області у складі
головуючої Вовк Л. В.
з участю секретаря Тішакіної Л.В.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника третьої особи Божка В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області,
В липні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області.
В позові ОСОБА_2 зазначив , що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який за рішенням суду від 23 травня 2013 року був розірваний . У шлюбі у сторін народилися дві дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З часу народження, діти проживають з батьком , мати після розірвання шлюбу , своїх дітей не відвідує, їх долею не цікавиться , з ними не спілкується , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток , не займається їх вихованням , матеріально не утримує , свідомо ухиляючись від виконання батьківських обов`язків. Прохає позбавити батьківських прав відповідачку відносно її дітей та стягнути аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку .
У судовому засіданні представник позивача підтримала позов , просить задовольнити .
Відповідач до суду не з`явилася , про причини неявки суду не повідомила, повідомлялася про розгляд справи належним чином та в установлений законом строк, про що свідчать оголошення про виклик , розміщені на веб сайті Судова влада України, відзив не подала.
Представник третьої у судовому засіданні підтримав позов , просив задовольнити позовні вимоги.
У відповідності до ст. 280, 223 ч. 4 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач про слухання справи повідомлений належним чином, однак в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Суд , вислухавши пояснення учасників процесу , допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі , дійшов до наступних висновків.
Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.
Згідно із частинами 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
В свою чергу, відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема , пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено , що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).
Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька.
Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків.
Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Матеріалами справи встановлено , що сторони з 13 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі , який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 23 травня 2013 року розірваний . Рішення набрало законної сили 17 вересня 2013 року ( а.с. 14-17).
У шлюбі, у сторін, народилися діти : дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Батьками дітей записані сторони по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , про що підтверджують свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 . ( а.с. 12,13 ).
Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 21 січня 2017 року , залишеним без змін постановою ВС від 19 червня 2018 року , визначено місце проживання дітей з батьком ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили . ( а.с. 18-20)

Позивач разом з дітьми зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 та діти знаходяться на повному його утриманні , про що свідчить довідка видана виконавчим комітетом Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 24.06.2022 ( а.с.23).

Відповідно до акту обстеження умов проживання від 29.04.2022, складеного депутатом селищної ради ОСОБА_7 та двох сусідів ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , встановлено , що діти проживають в будинку по АДРЕСА_1 з батьком ОСОБА_2 . Умови проживання сім`ї задовільні, в будинку прибрано , запас продуктів максимальний , в дітей є окремі кімнати , в кімнатах облаштовані місця для навчання . Батько дітей належним чином виконує свої батьківські обов`язки , дбає про фізичний і духовний розвиток дітей , забезпечує їх одягом , шкільними приладами , засобами гігієни. Мати з дітьми не проживає , дітей не відвідує .( а.с. 62).

Відповідно до довідки сімейного лікаря ОСОБА_10 від 12.07.2022 , з приводу стану здоров' я дітей до сімейного лікаря звертався батько дітей ОСОБА_2 , мати станом здоров`я доньок не цікавиться та до лікаря не зверталася . ( а.с.29)

Характеристиками Мурафського ліцею Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 01.07.2022 підтверджується , що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 навчаються у ліцеї , діти проживають з батьком , який докладає чимало зусиль для виховання доньок, приділяє увагу всебічному їх розвитку. Батько спілкується з класними керівниками дітей та вчителями. Мама не приділяє уваги навчанню дітей , не цікавиться їх навчанням , не співпрацює з класними керівниками. За останні декілька років не відвідує дітей в школі , не відвідує шкільні свята та вечори , не вітає доньок з днем народження ( а.с. 26,27).

Відповідно до ч. 5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків , а також інших документів , які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки і піклування Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області від 13 жовтня 2022 року , орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 відносно її малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Допитані по справі свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 пояснили суду , що їм достовірно відомо , що дитина виховуються батьком ОСОБА_2 , мати дітей на протязі трьох років долею доньок не цікавиться , участі у вихованні дітей не приймає , не спілкується з ними по телефону, матеріально не утримує.

Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Позивачем надані суду безспірні та достатні докази винної поведінки та свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем, які свідчать про ухилення від виховання дитини.

Судом встановлено , що мати долею дітей не цікавиться , бажання бачитися та спілкуватися з ними не виявляє, не займається їх фізичним та духовним розвитком, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідного харчування, медичного огляду, лікування доньок.

Суд , вважає , що позов ОСОБА_2 законний , обгрунтований , підтверджений належними , достовірними та допустимим доказами і підлягає задоволенню , а відповідач позбавленню батьківських прав.

Відповідно до ч.3 ст.166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне.

Статтею 51 Конституції України та статтею 180 Сімейного кодексу України (далі -СК України) передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх праві не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як передбачає ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України, передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина 5 ст. 183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно роз`яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві, покладається законом рівною мірою на обох батьків і такий обов`язок є безумовним. Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей.

Зокрема, при вирішенні такого спору визначальним є обов`язок батьків утримувати своїх дітей незалежно від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання. Тобто такий обов`язок превалює над можливістю платника таке утримання надавати. При цьому, в обов`язковому порядку судом враховуються всі обставини, які впливають на розмір аліментів.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

При вирішенні питання про розмір аліментів на дитину, суд враховує положення частини 1 статті 182 СК України.

З урахуванням викладеного вище, враховуючи , що аліменти на двох дітей присуджуються у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до їх повноліття .

Згідно ст.191 ч.1 СК України аліменти на утримання дітей необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, а саме з 13 липня 2022 року.

Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Крім того , під час звернення до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн., який на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.19, 164, 166, 180-183 СК України, ст. 10, 12, 13, 76, 81, 141, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, - задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно її малолітніх дочок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягувати щомісячно із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, спочатку до повноліття дочки ОСОБА_13 , а потім у розмірі ј до повноліття дочки ОСОБА_14 , починаючи з 13 липня 2022 року.

Стягнути із ОСОБА_3 судовий збір на користь держави (отримувач коштів ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106)в розмірі 992 (дев`ятсот дев?яносто дві) грн 40 коп..

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев?яносто дві) грн 40 коп..

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача з додержанням вимог ст. 284 ЦПК України.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована по АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Служба у справах дітей Краснокутської селищної ради Богодухівського району Харківської області, юридична адреса: вул. Охтирська, 1, смт Краснокутськ, Богодухівського району, Харківської області, 62002.

Повний текст рішення виготовлений 09.12.2022.

Суддя Л. В. Вовк