П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 568/623/22

Провадження № 22-ц/4815/1420/22

Головуючий у Радивилівському районному суді

Рівненської області: суддя Сільман А.О.

Рішення суду першої інстанції

(вступна і резолютивна частини) ухвалено:

о 10 год. 59 хв. 04 жовтня 2022 року

у м. Радивилів Рівненської області

Повний текст рішення складено: 04.10.2022

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Вейтас І.В., Ковальчук Н.М.

секретар судового засідання: Крижов В.С.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач1 - Радивилівська міська рада Дубенського району Рівненської області;

відповідач2 - ОСОБА_2 ;

представники учасників справи:

позивача адвокат Бірук Тетяна Борисівна;

відповідача2 адвокат Бернацький Павло Васильович;

за участі: позивача і представників сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У червні 2022 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, на стороні відповідача: ОСОБА_2 ; про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Мотивуючи вимоги, вказувалося, що 02 квітня 2020 року мати ОСОБА_3 склала заповіт на його користь, яким заповіла Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0, 1273 га у АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець померла.

За прийняттям спадщини у визначений законом шестимісячний строк він не звертався, оскільки доглядав за тяжко хворою тіткою.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 04 жовтня 2022 року до участі у справі залучено як співвідповідача ОСОБА_2 .

Рішенням Радивилівського районного суду від 04 жовтня 2022 року позов задоволено.

Визнано поважною причину пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначено позивачу додатковий строк тривалістю у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права та неправильному застосуванні норм матеріального права, просив його скасувати, а в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом того, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом і спадкоємцем за заповітом, був обізнаний з відкриттям спадщини після смерті матері. Однак він пропустив строк для прийняття спадщини з причин, які не є поважними, оскільки поважними причинами є обставини, які пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця.

Щодо необізнаності ОСОБА_1 із існуванням заповіту, то вважав, що цей факт не свідчить про поважність пропуску встановленого законом шестимісячного строку зі зверненням до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

Заявник не погоджувався із оцінкою наданих позивачем доказів, а саме з довідкою про амбулаторне лікування в КНП "Бродівська ЦМЛ" за час із 24 липня 2020 року по 30 листопада 2020 року. Так, її видано 21 лютого 2022 року, а сам текст містить виправлення у даті 24.07.2020. Крім того, станом на 24 липня 2020 року такої юридичної особи не існувало, а лікувальний заклад мав іншу назву КНП "Бродівська ЦРЛ". Більше того, ця довідка не містить інформації про наявність у позивача поважних причин, які перешкоджали би зверненню до нотаріуса впродовж строку на прийняття спадщини, а також не підтверджено тривалості і безперервності протягом шестимісячного строку, тобто з 22 квітня 2020 року по 22 жовтня 2020 року. Тому хвороба сама по собі не є беззаперечно поважною причиною, пов`язаною із об`єктивними і непереборними труднощами для спадкоємця.

Крім іншого, позивач мав можливість прийняти спадщину через надіслання відповідної заяви поштовою кореспонденцією до нотаріуса або іншим способом, в т.ч. і через виїзд нотаріуса за його місцем проживання.

Поготів, при розгляді справи №568/1430/21 за заявою ОСОБА_1 , яку 25 січня 2022 року залишено без розгляду, встановлено, що позивачу було відомо про існування заповіту на його користь.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_1 не вказував про таку підставу як необізнаність про наявність заповіту, що судом враховано всупереч принципу диспозитивності цивільного судочинства. Тому зазначені обставини суперечать одна одній і стверджують про те, що наведені в оскаржуваному рішенні обставини не підтверджують поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Вважав безпідставними і посилання суду попередньої інстанції на правові висновки Верховного Суду, що викладені у постановах від 09 квітня 2020 року у справі №648/703/17, від 15 квітня 2020 року у справі №190/106/18, від 10 червня 2020 року у справі №640/13714/17, від 07 вересня 2020 року у справі №389/3108/18, оскільки не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, думку осіб, які беруть участь у справі і з`явилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги.

Як з`ясовано, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є рідними братами.

20 квітня 2020 року ОСОБА_3 склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповіла позивачу Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0, 1273 га у АДРЕСА_1 . Заповіт того ж дня посвідчено секретарем Бугаївської сільської ради Радивилівського району і зареєстровано в реєстрі за №21.

ІНФОРМАЦІЯ_1 Шевченко ОСОБА_4 померла, що сторонами не заперечується і підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 , виданим 23.04.2020 Виконавчим комітетом Бугаївської сільської ради Радивилівського району Рівненської області.

Станом на час відкриття спадщини ОСОБА_1 проживав окремо від спадкодавця.

Строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 сплив 22 жовтня 2020 року.

Як підтвердив у засіданні апеляційного суду сам позивач, про існування заповіту йому стало відомо у грудні 2020 року.

Ухвалою Радивилівського районного суду від 25 січня 2022 року, що набрала законної сили, залишено без розгляду заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Радивилівська міська рада Дубенського району Рівненської області і ОСОБА_2 ; про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

В подальшому, 21 лютого 2022 року, приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Рівненської області відмовлено ОСОБА_1 у заведенні спадкової справи після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 Шевченко ОСОБА_4 унаслідок пропуску передбаченого ст. 1270 ЦК України строку. Також йому рекомендовано звернутися до суду за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини.

Вважаючи, що його суб`єктивне цивільне право на спадкування за заповітом після смерті спадкодавця внаслідок пропуску строку прийняття спадщини з поважних причин не визнається відповідачами усупереч вимог закону, у червні 2022 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позову, оскільки позивач не був обізнаний з фактом існування заповіту ОСОБА_3 на його користь протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини. При цьому звернуто увагу на те, що при зверненні за прийняттям спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 батька ОСОБА_5 нотаріусом не було повідомлено спадкоємців про наявність заповіту ОСОБА_3 на Ѕ частину житлового будинку і земельної ділянки площею 0, 1273 га, що позбавило ОСОБА_1 обізнаності про існування заповіту та можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини у передбачений законом строк.

Проте з такими висновками погодитися не можна.

Згідно зі ст.ст. 1217-1218, 1220, 1223, 1233, 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

З роз`яснень, даних Пленумом Верховного Суду України у абз. першому і шостому п. 24 своєї постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", видно, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом

строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є

причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Висновки Верховного Суду, що викладені у постанові від 22 січня 2020 року у справі №345/3960/17, вказують про неможливість визнання поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини таких обставин, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто прийматиме спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

За правилами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, те, що ОСОБА_1 не було відомо про існування заповіту, не є поважною причиною пропуску ним строку для звернення до нотаріуса за прийняттям спадщини.

Поготів, сама по собі та обставина, що позивач не був обізнаний з існуванням заповіту на його користь, складеного спадкодавцем, не була ним заявлена як підстава для задоволення вимог при зверненні до суду. При цьому під підставами позову слід розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між тим, суд попередньої інстанції усупереч принципу диспозитивності цивільного судочинства умотивував оскаржуване рішення тим, що ОСОБА_1 не було відомо про існування заповіту протягом шестимісячного строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини, про що позивачем при пред`явленні позову і в судовому засіданні не заявлялося.

Окрім того, хвороба тітки позивача ОСОБА_6 , яка знаходилася на амбулаторному лікуванні у КНП "Бродівська ЦМЛ" протягом часу з 24 липня 2020 року по 30 листопада (у довідці лікувального закладу від 21 лютого 2002 року рік не зазначено), - на що покликався ОСОБА_1 як на підставу своїх вимог, очевидно не може бути визначена як обставина, яка свідчить про наявність поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Подібні висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2019 року у справі №755/14798/18.

Згідно із ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Докази подаються сторонами або іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Приходячи до висновку про необґрунтованість позову, колегія суддів бере до уваги відсутність об`єктивних і переконливих доказів про існування поважних причин, які перешкоджали позивачу звернутися у передбачений ст. 1270 ЦК України строк за прийняттям спадщини.

Як убачається, суд першої інстанції при вирішенні спірних правовідносин увагу на наведені обставини не звернув, що призвело до ухвалення рішення, яке не може залишатися чинним.

Справедливість, добросовісність та розумність відповідно до п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист.

Підставою для скасування оскаржуваного рішення та прийняття постанови про відмову у задоволенні позову відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, що спонукало до застосування норм матеріального права, які не підлягали до застосування.

З огляду на правила ч.ч. 1, 8, 13 ЦПК України сплачені заявником 1 488, 60 гривень судового збору при поданні апеляційної скарги слід стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2022 року скасувати.

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позову до Радивилівської міської ради Дубенського району Рівненської області, ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1 488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок судового збору.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач1: Радивилівська міська рада Дубенського району Рівненської області; адреса: вулиця Паркова, 5, м. Радивилів Дубенського району Рівненської області; код ЄДРПОУ: 0438785.

Відповідач2: ОСОБА_2 ; адреса: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_3 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: І.В.Вейтас

Н.М.Ковальчук

Повний текст постанови складено: 27.12.2022