Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2560/20
Провадження № 2/553/61/2022
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06.10.2022м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Тимчука Р.І.

за участю секретаря Махаринської Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Полтавське обласне управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Полтавське обласне управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що ОСОБА_3 був винуватцем ДТП, яке відбулося 30.01.2020 року унаслідок якого автомобіль позивача зазнав пошкоджень. Рішенням Полтавського обласного управління ПАТ «Пожежно-страхова компанія» від 23.03.2020 року позивачу було виплачено страхове відшкодування у сумі 24 985,78 гривень, але на ремонт пошкодженого автомобіля ним було витрачено грошових коштів у більшому розмірі, аніж розмір отриманого страхового відшкодування, у зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_3 , як з особи, винної у вчиненні ДТП, різницю між розміром отриманого страхового відшкодування та дійсним розміром витрат на відновлювальний ремонт належного позивачу транспортного засобу у розмірі 11 599,22 грн. та моральну шкоду, яку позивач оцінює у розмірі 35 000 грн. та судові витрати в розмірі 840 грн 80 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 10.08.2021 року вищевказану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі.

Представник відповідача адвокат Лихошвай С.О. надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти задоволення позовних вимог повністю, посилаючись на те, що ОСОБА_3 не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК ЕКСПРЕС-ЛАЙН», яке було законним володільцем транспортного засобу автобусу РУТА-23 д.н.з. НОМЕР_1 .

Водночас вказує, що заявлена позивачем позовна вимога про стягнення моральної шкоди у розмірі 35 000 грн. також задоволенню не підлягають у зв`язку з їх недоведеністю.

Позивач, відповідно до ст. 179 ЦПК України надав відповідь на відзив, в якому просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до ст. 180 ЦПК України представник відповідача адвокат Лихошвай С.О. надав заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень, міркувань та аргументів, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки.

Представник відповідача адвокат Лихошвай С.О. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив на позовну заяву.

Представник третьої особи Полтавського обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», у судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини своєї неявки.

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, та надавши їм правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили, суд дійшов до наступних висновків.

30 січня 2020 року о 19 годині 20 хвилин в м. Полтаві водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом РУТА23 державний номерний знак НОМЕР_1 по вул. Сакко, 142, по вул. Миру в напрямку вул. Низова, який перед виїздом не перевірив технічний стан транспортного засобу та не забезпечив його технічну справність через що відбулося від`єднання задніх (двох) лівих коліс, внаслідок чого вони викотилися на смугу зустрічного руху та здійснили зіткнення з транспортним засобом MERSEDES-BENZ E300 державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , який рухався у зустрічному напрямку від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3. ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_3 доводиться копією постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 25.02.2020, яка знаходиться в матеріалах справи.

Цивільно-правова відповідальність була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО/4859745 від 20.12.2019.

Згідно рішення Полтавського обласного управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» від 23.03.2020 року позивачу було виплачено страхове відшкодування у сумі 24 985,78 грн.

Дана сума відшкодування була визначена страховиком на підставі Ремонтної калькуляції №1138/20_А від 12.02.2020 року та Акту огляду пошкодженого транспортного засобу.

При цьому, для відновлення автомобіля, позивачу довелося здійснити його ремонт на загальну суму: 36 585,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

З вищенаведеного випливає, що для правильного визначення особи, яка повинна нести відповідальність за заподіяну шкоду внаслідок ДТП необхідно не тільки встановити винну особу, а й встановити правові підстави експлуатації джерела підвищеної небезпеки, в даному випадку транспортного засобу РУТА-23 д.н.з. НОМЕР_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.01.2020 року ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТК ЕКСПРЕС-ЛАЙН».

Факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «ТК ЕКСПРЕС-ЛАЙН» підтверджується інформацією з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 від 06.07.2021 року, з якої вбачається, що з січня 2020 року по вересень 2020 року за відповідача сплачувалися страхові внески страхувальником з кодом , який належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ТК ЕКСПРЕС-ЛАЙН» та листом Головного управління ДПС у Полтавській області від 10.02.2022 року за №3719/6/16-31-24-04-10 в якому було вказано про те, що відповідно до повідомлення про прийняття працівника на роботу, поданого ТОВ «ТК Експрес-лайн () за січень 2020 року ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) прийнято на роботу 14.01.2020 року згідно з наказом або розпорядженням про прийняття на роботу від 13.01.2020 №2-п.

Разом з тим, з листа Територіального сервісного центру №5341 РСЦ ГСЦ МВС в Полтавській області від 09.02.2022 року №31/16-14-9аз вбачається, що згідно ЄДР ТЗ станом на 30 січня 2020 року транспортний засіб РУТА23, державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_4 перебував у користуванні ТОВ «ТК ЕКСПРЕС-ЛАЙН» на підставі тимчасового реєстраційного талона виданого 19 грудня 2019 року.

Відтак, досліджуючи вищевикладені обставини у їх взаємозв`язку можливо прийти до висновку, що в силу положень ч. 1 ст. ст. 1172 ЦК України ОСОБА_3 не є належним відповідачем за даним позовом, оскільки, відповідальним за заподіяну шкоду, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.01.2020 року є роботодавець ОСОБА_3 та законний володілець транспортного засобу РУТА-23 д.н.з. НОМЕР_1 Товариство з обмеженою відповідальністю «ТК ЕКСПРЕС-ЛАЙН».

Як вбачається із положень Цивільного процесуального законодавства України на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі. При цьому, суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем.

Відповідно до ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача.

З аналізу ст. 51 ЦПК України слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

При цьому, позивачем в ході розгляду даної справи клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача не заявлялось.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Тож враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Полтавське обласне управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 10, 12, 13, 48-51, 81, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Полтавське обласне управління Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиР. І. Тимчук