РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 564/223/22

Провадження № 22-ц/4815/1388/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач): Вейтас І.В.,

суддів: Ковальчук Н.М., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Грипіч Л.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист прав споживача, стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про захист прав споживача, стягнення коштів. Позов обґрунтовано тим, що 05 квітня 2018 року він, згідно протоколу проведення електронних торгів № 325153 по лоту № 260343, купив транспортний засіб автомобіль Subaru Tribeca, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , за ціною 170 158,28 гривень, із яких гарантійний внесок 6973,70 гривень, про що був виданий акт про проведення електронних торгів.

Рішенням Херсонського міського суду від 26 травня 2021 року вказаний договір купівлі-продажу розірвано, постановлено стягнути з відповідача на його користь збитки завдані розірванням договору купівлі-продажу автомобіля в розмірі 180 580,73 гривень, з яких 161 650 гривень - вартість лоту, 5 766,25 гривень - три відсотки річних, 13 174,48 гривень - інфляційні втрати. Позивач вказує, що розмір трьох відсотків річних за час прострочення та інфляційні втрати стягнуто з відповідача за період з 06 лютого 2018 року по 04 червня 2019 року.

ОСОБА_1 зазначає, що вказане вище рішення суду було виконане 09 грудня 2021 року, а тому, керуючись ст. 625 ЦК України, просив суд стягнути з відповідача на його користь три відсотки річних та інфляційні втрати за період з 05 червня 2019 року по 09 грудня 2021 року, тобто до строку повного примусового виконання судового рішення.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати за період з 12 липня 2019 року по 09 грудня 2021 року в сумі 23 752,98 гривень, три відсотки річних за період з 12 липня 2019 року по 09 грудня 2021 року в сумі 11 705,23 гривень. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в дохід держави судовий збір у розмірі 992, 40 гривень.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що з приводу виконання рішення Херсонського міського суду від 26 травня 2021 року між сторонами виникло грошове зобов`язання, відповідно його невиконання зумовлює застосування положень частини 2 статті 625 ЦК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати та три відсотки річних на суму боргу 161650,37 гривень (вартість лоту), саме за період з 12 липня 2019 року по день фактичного виконання рішення суду - 09 грудня 2021 року, а не як просив позивач з 05 червня 2019 року.

З апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції звернулось Південне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції невірно застосував норми статті 625 ЦК України, оскільки вказана норма регулює зобов`язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов`язання , яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому частина 5 статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов`язань. Крім того, з рішення суду зобов`язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність. Також зазначає, що відшкодування шкоди це відповідальність, а боргове (грошове) зобов`язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності. Посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволені позову.

ОСОБА_1 у відзиві на апеляційну скаргу вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, та зазначає, що правовідносини між сторонами виникли фактично на підставі договору купівлі продажу майна, після рішенням суду про скасування (визнання недійсними) електронних торгів у сторін виникли права та обов`язки щодо повернення всього, що вони одержали на виконання договору. Отже, відповідач мав повернути грошові кошти отримані за договором. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу частини 2 статті 625 ЦК України виник обов`язок сплатити позивачу суму інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми. Тому ОСОБА_1 вважає рішення суду законним та обґрунтованим та просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч. 1ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи слідує, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року (з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 08 жовтня 2021 року), у справі № 766/13803/19 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Державного підприємства «СЕТАМ» про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу та стягнення коштів, розірвано договір купівлі-продажу автомобіля марки Subaru Tribeca, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , який був укладений між ОСОБА_1 та Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області за результатами проведення електронних торгів, а саме лота № 260343, за результатами якого був складений протокол

від 30.01.2018 року № 325153 про проведення електронних торгів; стягнуто з Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 збитки завдані розірванням договором купівлі-продажу автомобіля у розмірі 180 590,73 гривень, з яких: 161 650,00 гривень вартість лоту, 5 766,25 гривень - 3 % річних та 13 174,48 гривень інфляційні втрати.

Вказане рішення не було оскаржене та набрало законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року встановлено, що «Згідно протоколу про проведені електронні торги від 30.01.2018 року №325153, ДП «СЕТАМ» 30.01.2018 року проведено електронні торги з реалізації майна: автомобіля SubaruTribeca, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , переможцем торгів визнано ОСОБА_1 ..

Згідно протоколу № 325153 від 30.01.2018 року ОСОБА_1 сплатив за придбаний лот №260343 - автомобіль марки SubaruTribeca, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , на рахунок Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 161 650,37 гривень, на рахунок ДП «СЕТАМ» гарантований внесок 6 973,70 гривень та суму додаткової винагороди організатору 1534,21 гривень.

04.05.2018 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області Осіповою І.Г. складений акт про проведені електронні торги, у виконавчому провадженні №50297336, затверджений начальником Відділу примусового примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області правонаступником, якого є Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно з актом переможцем електронних торгів проведених 30.01.2018 року визнано ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 . Майно придбане за сумою 170 158,28 гривень, які перераховані переможцем 20.04.2018 року. Дане майно належить боржнику ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках передбачених законодавством.»

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , як покупцем були виконані всі умови договору купівлі-продажу, сплачені грошові кошти на рахунок Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, а саме: 161 650,37 гривень за придбане майно; 6 973,70 гривень - гарантійний внесок та 1534,21 гривень - сума додаткової винагороди організатору на рахунок ДП «СЕТАМ», що підтверджується протоколом від 30.01.2018 року, квитанціям про сплату коштів та не спростовано відповідачами у справі.

В свою чергу, продавцем - Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління у Херсонській області, не виконано умови договору, а саме продавець протягом тривалого часу не передав покупцю товар - автомобіль, що свідчить про порушення істотних умов договору купівлі-продажу.

Отже, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині розірвання договору купівлі-продажу автомобіля, укладеного на електронних торгах підлягають задоволенню».

Крім іншого, рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року встановлено, що «Оскільки, в даній справі продавцем автомобіля Subaru Tribeca, 2005 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 був Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного

територіального управління юстиції у Херсонській області, який в свою чергу не є юридичною особою, а є відповідним підрозділом Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), суд вважає, що саме з даного відповідача слід стягнути збитки у розмірі 161 650,37 гривень вартість лоту.

Окрім цього, з урахуванням вимог ст. 625 ЦК України, стягненню підлягає сума боргу із урахуванням 3% річних у розмірі 5 766,25 гривень (161 650,37 гривень (сума боргу)*3%/100%/365 днів*434 (кількість днів прострочення) та інфляційних витрат в розмірі 13 174,48 гривень, (161 650,37 грн. (сума боргу)*108,15 (сукупний індекс інфляції)/100%- 161 650,37 гривень (сума боргу), (розрахунок здійснено виходячи із 434 календарних днів прострочення виконання зобов`язання з повернення коштів, починаючи з 04.05.2018 року (складання акту про проведені електронні торги по день звернення до суду 11.07.2019 року).»

Вказане рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року виконане 09 грудня 2021 року, що не заперечується відповідачем.

Відповідачем також не оскаржується розрахунок суду першої інстанції по стягнутим сумам.

Доводи апеляційної скарги, щодо неможливості застосування до правовідносин, що виникли між сторонами, положень статті частини 2 статті 625 ЦК України є юридично підставними, виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості.

Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому три проценти річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.

Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати і три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

При цьому в указаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України).

Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало

між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин.

Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду.

Судом установлено, що рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2021 року договір купівлі-продажу автомобіля розірвано, з цього часу у відповідача виник обов`язок повернути на користь ОСОБА_1 вартість лоту - сплачені ним 161 650 гривень.

Вказані кошти сплачені 09 грудня 2021 року, що не заперечується відповідачем.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Аналогічний правовий висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 ЦК України.

Отже доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування законного і обґрунтованого судового рішення, оскільки по своїй суті зводяться до незгоди з висновком суду попередньої інстанції щодо застосування норм матеріального права, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який обґрунтовано їх спростував.

Суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні усправі докази надані сторонами, дав їм належну оцінку, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права.

За таких обставин підстав для скасування чи зміни рішення суду, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) залишити без задоволення.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий І. В. Вейтас

Судді Н. М. Ковальчук

С. В. Хилевич