ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/4808/20 Номер провадження 22-ц/814/2248/22Головуючий у 1-й інстанції Даниленко Т.П. Доповідач ап. інст. Пікуль В. П.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Одринської Т.В., Панченка О.О.,

при секретарі Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року (повний текст рішення складено 31 березня 2021 року) по справі за заявою ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви

У серпні 2020 року ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_4 , з 1990 року постійно проживала однією сім`єю разом з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в АДРЕСА_1 , який належав заявниці на праві власності. Шлюб не реєстрували. Пізніше вони вирішили придбати для потреб сім`ї будинок для подальшого спільного проживання. 12 липня 2004 року придбали за спільні кошти в рівних частках житловий будинок АДРЕСА_2 . Обидва були зареєстровані за цією адресою, що підтверджується копією будинкової книги. З липня 2004 року в цьому будинку вони проживали з ОСОБА_5 однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, добудували спільний будинок. Разом з ними проживали онуки заявника: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_5 з 23 червня 2004 року мав другу групу інвалідності безстроково у зв`язку із трудовим каліцтвом. У зв`язку з цим він часто хворів, потребував стороннього догляду та піклування, які вона йому постійно надавала як дружина чоловікові. У період спільного проживання ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі не перебував, оскільки його дружина ОСОБА_8 загинула внаслідок ДТП 06 грудня 1990 року.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 помер. ОСОБА_4 здійснила його поховання як дружина, розпорядилася речами померлого. При житті чоловік мав у власності 1/2 частину будинку АДРЕСА_2 , отримував пенсію за віком та пенсію по інвалідності. Щодо отримання спадщини та переведення пенсії чоловіка на себе в зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування», позивач звернулася до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області та до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. Їй було повідомлено, що вона не має права на спадщину та пенсію, оскільки не є офіційною дружиною покійного. Як вбачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60378952 від 01 червня 2020 року за її заявою заведено спадкову справу № 391/2020 після смерті ОСОБА_5 .

У зв`язку з вищевказаним, заявник прохала суд встановити юридичний факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без шлюбу у період з липня 2004 року по січень 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 рокузаявлені вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без шлюбу у період з липня 2004 року по січень 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з апеляційною скаргою.

Просили скасувати рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 рокута прийняти нове, яким заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Позиція учасників справи

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим.

Особи, які подали апеляційну скаргу зазначають, що у них із заявником по даній справі існує спір про право щодо прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті їх батька, а тому заява про встановлення факту, що має юридичне значення не могла бути розглянута в окремому провадженні та без залучення до участі у справі спадкоємців першої черги спадкування за законом.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Відповідно до частини третьої статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Позиція учасників справи у суді апеляційної інстанції

Представник ОСОБА_4 адвокат Полякова В.В., взявши участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та прохала оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Полтавського апеляційного суду надійшли заяви, в яких останні прохають розгляд справи проводити за їх відсутності. Крім того, особи, які подали апеляційну скаргу наголосили на її задоволенні з підстав та мотивів викладених у ній.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника ОСОБА_4 адвоката Полякової В.В., перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція апеляційного суду

За частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

За частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Отже, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням (частини перша, третя статті 1277 ЦК України).

Відповідно до статті 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Вищевказане узгоджується також із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2022 року у справі №337/3395/21 (провадження №61-21062св21).

Метою звернення ОСОБА_4 із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є встановлення в судовому порядку обставин, необхідних для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті останнього.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що особи, які подали апеляційну скаргу є дочками ОСОБА_5 , що підтверджується наданими ними доказами:

1)свідоцтво про народження ОСОБА_9 від 14 лютого 1976 року, запис №1709; свідоцтво про одруження ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від 17 липня 1998 року, запис №833, яким встановлено прізвище після одруження ОСОБА_11 (т.2, а.с. 15);

2)свідоцтво про народження ОСОБА_2 від 25 травня 1979 року, актовий запис №5583 (т.2, а.с. 18);

3)свідоцтво про народження ОСОБА_12 від 12 червня 1974 року, запис №5280; свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_13 та ОСОБА_12 від 16 вересня 1994 року, запис №1621, яким встановлено прізвище після одруження ОСОБА_14 (т.2, а.с. 21-23).

Разом з тим, заявником вказано, що вищевказані особи звернулися до Харківського районного суду Харківської області з позовними заявами про визнання додаткового строку для прийняття спадщини (справи №635/7059/21, №635/7057/21, №635/7097/21).

Отже, юридичний факт, про встановлення якого просить ОСОБА_4 , не підлягає з`ясуванню у порядку окремого провадження, оскільки із поданої заяви та апеляційної скарги встановлено, що існує спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Також колегія суддів звертає увагу, що заявник, будучи обізнаною про наявність у спадкодавця дітей, останніх не зазначила у своїй заяві заінтересованими особами.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно пункту четвертого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

За змістом частини шостої статті 294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року - скасувати, а заяву ОСОБА_4 про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Керуючись статтями 294, 374, 377 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 25 березня 2021 року скасувати.

Заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи: Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області про встановлення факту, що має юридичне значення залишити без розгляду.

Роз`яснити заінтересованим особам, що для вирішення спору вони мають право подати позов на загальних підставах.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2022 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко