№ 207/3011/22
№ 2/207/1153/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Погребняк Т.Ю.

при секретарі Морозові В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СМОЛИ» про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення заборгованості по заробітній платі,

В С Т А Н О В И В :

28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась в Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська з позовом до Акціонерного товариства «СМОЛИ», в якому просить суд скасувати наказ Державного підприєсмтва «СМОЛИ» про призупинення дії трудового договору та стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі в розмірі 42200 грн. 62 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона 14.10.1998 року була прийнята на Державне підприємство «Смоли» на посаду слюсара КіПіА. 30.06.2022 року Державне підприємство «Смоли» було реорганізовано у Акціонерне товариство "СМОЛИ" згідно наказу ФДМУ № 1328 від 30.07.2021 року.

30.06.2022 року вона була звільнена з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КзпП Україна на підставі наказу № 98/ос від 30.06.2022 року.

З травня 2021 року відповідач припинив виплату їй заробітної плати, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 42200,62 грн.. Звертає увагу суду на те, що при звільненні відповідач не провів з нею повний розрахунок в тому числі не здійснив виплату заборгованості по заробітній платі з травня 2021 року по день звільнення - 30.06.2022 року, компенсацію за 59 календарних днів невикористаної щорічної відпустки та не надавав одноразову допомогу у розмірі середньомісячного заробітку згідно Колдоговору «Смоли» на суму 6500,00 грн., про що зазначено у наказі відповідача від 30.06.2022 року № 987/ос про припинення трудового договору.

Позивачка також зазначила, що відповідач відмовляється проводити з нею повний розрахунок при звільненні, посилаючись на відсутність коштів на підприємстві. З 2021 року відповідач не виплачує майже всім працівникам підприємства заробітну плату. При цьому, невиплату заробітної плати сам відповідач не заперечує. Згідно наказу № 29/К від 31 березня 2022 року з 1 квітня 2022 року призупинено дію трудових договорів працівників ДП «Смоли» у зв`язку з військовою агресією проти України.

Від представника відповідача Акціонерного товариства «Смоли» до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому пояснив, що незважаючи на зміну організаційно-правової форми, підприємство залишається підприємством державного сектору економіки, заснованим на державній формі власності, жодних коштів з державного або з будь-яких інших бюджетів до підприємства вже багато років не надходить взагалі, і підприємство намагається здійснювати свою діяльність у дуже складних фінансових умовах функціонування, розраховуючи виключно на кошти, які отримані від власної господарської діяльності, маючи при цьому значну кількість обумовлених чинним законодавством щомісячних грошових зобов`язань. Так склалось, що внаслідок об`єктивних, незалежних від підприємства причин, у тому числі і політичних, підприємство втратило великі сегменти ринку збуту, що призвело до значного скорочення обсягів реалізації продукції і вплинуло на значне скорочення обігових коштів підприємства. Окрім того, більш як півтора роки Державною службою експортного контролю України на підставі ст. 10 Закону України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» до всіх іонообмінних смол виробництва підприємства застосовувались процедури державного експортного контролю, що мало наслідком неможливість здійснення вільного експорту продукції підприємства і необхідність тривалого і складного за процедурою отримання відповідного дозволу на експорт за кожним окремим контрактом. Зазначені обставини поставили підприємство в неконкурентне становище порівняно з іншими виробниками іонообмінних смол (зокрема, зарубіжними), суттєво нашкодили діловій репутації підприємства і спричинили втрату споживачів продукції і відмову від подальшої співпраці. Внаслідок вищевказаного підприємство є збитковим та вже тривалий час не має змоги належним чином фінансово забезпечувати свою поточну діяльність, що спричиняє об`єктивну неможливість підприємства належним чином виконувати своє зобов`язання із виплати заробітної плати працівникам та інші існуючі щомісячні зобов`язання.

Окрім того, 24 лютого 2022 року і дотепер на території України триває військова агресія Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (із відповідними змінами щодо продовження строку воєнного стану). Торгово-промислова палата України у відкритому офіційному листі від 28.02.2022 року № 2024/02.0-7.1 офіційно визнала вищевказану військову агресію форс - мажорною обставиною (обставиною непереборної сили) для всіх суб`єктів господарської діяльності з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення та зазначила, що ці обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними і спричиняють неможливість виконання у встановлений термін договірних умов, податкових зобов`язань, а також законодавчих чи інших нормативних актів. Такі обставини суттєво негативно вплинути на і без того складні умови функціонування та скрутне фінансове становище АТ «Смоли», спричинило подальше зростання заборгованостей підприємства за існуючими зобов`язаннями, у тому числі і заборгованості із виплати заробітної плати працівникам. Зазначають, що АТ «Смоли» жодним чином не уникає необхідності виконання своїх зобов`язань, розуміє та усвідомлює їх, і постійно намагається вживати всіх можливих у даний складний час заходів з метою отримання фінансової можливості погашення заборгованості із виплати заробітної плати працівникам, та за наявності таких коштів обов`язково буде здійснена виплата заробітної плати позивачу. Щодо вимоги позивача про скасування наказу від 31.03.2022 року № 29/к Про зупинення дії трудових договорів працівників СМОЛИ у зв`язку із військовою агресією проти України в частині призупинення трудового договору із позивачем, вважають даний наказ правомірним та таким, що відповідає чинному законодавству і фактичним обставинам.

Просили суд врахувати даний відзив під час прийняття рішення по справі.

Суд, взявши до уваги позицію сторін, дослідивши докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до трудової книжки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала в АТ «Смоли» на посаді слюсаря по КіПіА 3 розряду (а.с. 7).

Згідно наказу № 29/К від 31.03.2022 року, відповідно до Закону України від 15.03.2022 року № 2136-ІХ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 року № 133/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України з 01.04.2022 року, на час дії воєнного стану в Україні, призупинено дію трудового договору з ОСОБА_1 (а.с. 27).

Згідно наказу № 98/ос від 30.06.2022 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 була звільнена з посади слюсаря з КВПтаА 6 розряду за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію (арк.с. 8).

Відповідно до Довідки № 115 від 03.10.2022р., видана АТ «Смоли», заборгованість по заробітній платі ОСОБА_1 з травня 2021 року по березень 2022 року складає 42200 грн. 62 коп. ( а.с. 29).

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Статтею 1 Закону України «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до ч. 1ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положенням ч. 1ст. 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Частиною 5 статті 97 КЗпП України передбачено, що оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно дост. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Обов`язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату.

Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У суду відсутні будь-які відомості щодо погашення заборгованості перед позивачем із заробітної плати станом на момент винесення рішення.

Оскільки відповідач не спростував доводи викладені ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі.

Що стосується вимоги позивача про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, суд виходить з наступного.

Трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується відпрацювати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядку, а власник Підприємство, установа, організація або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язані виплачувати працівникам заробітну плату та забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Умови, підстави та порядок розірвання контракту визначені положенням Кодексу законів про працю України.

Основоположні права громадян, пов`язані з реалізацією права на працю, передбачені статтями 43-46 Конституції України.

Разом з тим відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (далі Указ) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до змін, внесених Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Статтею 1 Закону України від 15 березня 2022 року «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» передбачено, що цей Закон визначає особливості трудових відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій в Україні незалежно від форми власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, у період дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

На період дії воєнного стану вводяться обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина відповідно до статей 43,44 Конституції України.

У період дії воєнного стану не застосовуються норми законодавства про працю у частині відносин, врегульованих цим Законом.

Відповідно до підпункту 5 пункту 1 статті 6 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно із пунктом 2 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 2136-ІХ главу XIX «Прикінцеві положення» Кодексу законів про працю України доповнено пунктом 2 такого змісту: «Під час дії воєнного стану, введеного відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», діють обмеження та особливості організації трудових відносин, встановлені Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

З огляду на викладене вище, положення Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», які регулюють деякі аспекти трудових відносин інакше, ніж Кодекс законів про працю - мають пріоритет незастосування на період дії воєнного стану. Водночас, інші норми законодавства про працю, які не суперечать положенням Закону "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" також можуть або повинні застосовуватися у відносинах між працівником та роботодавцем.

Частиною 1 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» визначено, що призупинення дії трудового договору - це тимчасове припинення роботодавцем забезпечення працівника роботою і тимчасове припинення працівником виконання роботи за укладеним трудовим договором. Дія трудового договору може бути призупинена у зв`язку з військовою агресією проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. Призупинення дії трудового договору не тягне за собою припинення трудових відносин.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що про призупинення дії трудового договору роботодавець та працівник за можливості мають повідомити один одного у будь-який доступний спосіб.

Згідно із частиною 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» відшкодування заробітної плати, гарантійних та компенсаційних виплат працівникам на час призупинення дії трудового у повному обсязі покладається на державу, що здійснює військову агресію проти України.

Таким чином, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» надав право роботодавцю призупиняти дію трудового договору з працівниками, що не припиняє трудових відносин, та не виплачувати у період призупинення заробітну плату, гарантійні та компенсаційні виплати працівникам.

Разом з тим, як вбачається з аналізу положень частини 1 статті 13 Закону, таке право роботодавця настає за певних умов. Такими умовами призупинення трудового договору з працівником є абсолютна неможливість через збройну агресію: роботодавцем надати роботу, а працівником - виконувати її. До того ж побудова цієї норми закону вказує на те, що законодавець передбачив одночасне настання як неможливості роботодавцем надати роботу, так і неможливість виконувати цю роботу працівником.

Отже, спеціальна норма права передбачає право сторін призупинити дію трудового договору за умови наявності військової агресії проти України, що виключає можливість надання та виконання роботи. При цьому, роботодавець має перебувати в таких обставинах, коли він не може надати роботу працівнику, а працівник не може виконати роботу. Лише наявність правової норми яка передбачає право сторін призупинити дію трудового договору не є достатньою. Для сторін мають наступити відповідні наслідки за наявності обставин, що передбачає така норма права.

Щодо абсолютної неможливості надавати роботу та виконувати її, то роботодавець має перебувати в таких обставинах коли він не може надати роботу працівнику, в свою чергу, працівник - не може виконати роботу. Зокрема, про абсолютну неможливість надання роботодавцем роботи в контексті призупинення трудового договору може свідчити випадки неможливості забезпечувати працівників умовами праці, внаслідок того, що необхідні для виконання роботи працівником виробничі, організаційні, технічні можливості, засоби виробництва знищені в результаті бойових дій або їх функціювання з об`єктивних і незалежних від роботодавця причин є неможливим, а переведення працівника на іншу роботу або залучення його до роботи за дистанційною формою організації праці неможливо.

Тому за умови, що працівник бажає та може виконувати роботу, а роботодавець може надати роботу, відсутні підстави для призупинення дії трудового договору.

Відповідач обґрунтовуючи заперечення щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині скасування наказу від 31.03.2022 року № 29/к Про призупинення дії трудових договорів працівників АТ СМОЛИ у зв`язку з військовою агресією проти України зазначає, що даний наказ правомірний та такий, що відповідає чинному законодавству. Зазначив, шо збройна агресія Російської Федерації проти України безпосередньо та вкрай негативно вплинула на АТ «СМОЛИ», майже повністю паралізувавши його основну діяльність внаслідок неможливості здійснення як процесу виробництва продукції, так і процесу її реалізації, що змусило відповідача призупитини дію трудових договорів.

Суд враховує, що в обгрунтування заперечень проти позову відповідачем зазначені об`єктивні обставини, котрі стосуються як технологічного циклу виробництва, так і є водночас загальновідомими. Зокрема, відповідач послався на те, що основним напрямком діяльності підприємства згідно уставних документів є виробництво різних марок іонообмінних смол, цей процес має багато стадій та потребує використання значної кількості різноманітної хімічної речовини, яка отримувалась з задіянням інфраструктури АТ ДніпроАзот. Однак у звязку з військовим станом роботу останнього призупинено з 25 лютого 2022 року як потенційно небезпечного хімічного виробництва з метою уникнення внаслідок військвих дій можливих суттєвих ризиків для мешканців міста та області, до відновлення можливості безпечного виробництва.

Таким чином на думку суду для прийняття оспорюваного наказу про призупинення діяльності відповідача існували та продовжують існувати об`єктивні, незалежні від відповідача причини.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СМОЛИ» про стягнення заборгованості по заробітній платі, в частині вимог про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, відмовити.

Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись Конституцією України, Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», статтями 21, 94, 97, 115 КЗпП України, статтями 10, 12, 19, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «СМОЛИ» про скасування наказу про призупинення дії трудового договору, стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Смоли» (адреса: проспект Аношкіна, буд. 179, місто Кам`янське, Дніпропетровська область, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену заробітну плату в розмірі 42200 (сорок дві тисячі двістф) грн. 62 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Смоли» в дохід держави судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий у справі Погребняк Т.Ю.