Номер провадження: 22-ц/813/7648/22
Справа № 514/579/22
Головуючий у першій інстанції Тончева Н.М.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,

за участю секретаря Сидоренко А.О.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 01 липня 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

Представник позивача - адвокат Слаблюк В.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача:

-матеріальну шкоду в розмірі 98 840,93 грн.;

-витрати, пов`язані з складанням Висновку експерта №15/22-Е автотоварознавчого дослідження автомобіля KIA OPTIMA, д.н.з НОМЕР_1 від 23 березня 2022 року у розмірі 2500,00 грн.;

-моральну шкоду в розмірі 30000, 00 грн.;

-витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги у розмірі 19 848, 00 грн;

-витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 2040, 00 грн.

01 липня 2022 року до суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_3 , в якій він просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортні засоби:

-марки VOLVO FH 13.420, д/н НОМЕР_2 , сідловий тягач, 2012 р.в., білого кольору;

-марки VOLVO VNL, 64Т, д/н НОМЕР_3 , сідловий тягач, 2001 р.в., синього кольору;

-марки KELBERG UOPLYST, д/н НОМЕР_4 , напівпричіп контейнеровоз, 2000 р.в., червоного кольору;

-марки FORD FLEX, д/з НОМЕР_5 , легковий універсал, 2013 р.в., сірого кольору.

належних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) станом на 17.06.2022 року.

Свої вимоги мотивує тим, що в провадженні Тарутинського районного суду Одеської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди.

Є підстави вважати, що рухоме майно, що знаходяться у власності ОСОБА_1 може бути відчужено на користь третіх осіб та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Тарутинського районного суду Одеської області від 01 липня 2022 року заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди задоволено. Вжито заходи забезпечення позову по цивільній справі №514/579/22 за позовом ОСОБА_2 , представником якого є ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди, шляхом:

1) накладення арешту на транспортні засоби:

-марки VOLVO FH 13.420, д/н НОМЕР_2 , сідловий тягач, 2012 р.в., білого кольору;

-марки VOLVO VNL, 64Т, д/н НОМЕР_3 , сідловий тягач, 2001 р.в., синього кольору;

-марки KELBERG UOPLYST, д/н НОМЕР_4 , напівпричіп контейнеровоз, 2000 р.в., червоного кольору;

-марки FORD FLEX, д/з НОМЕР_5 , легковий універсал, 2013 р.в., сірого кольору,

2) заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо транспортних засобів:

-марки VOLVO FH 13.420, д/н НОМЕР_2 , сідловий тягач, 2012 р.в., білого кольору;

-марки VOLVO VNL, 64Т, д/н НОМЕР_3 , сідловий тягач, 2001 р.в., синього кольору;

-марки KELBERG UOPLYST, д/н НОМЕР_4 , напівпричіп контейнеровоз, 2000 р.в., червоного кольору;

-марки FORD FLEX, д/з НОМЕР_5 , легковий універсал, 2013 р.в., сірого кольору.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви, посилаючись при цьому на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не враховано принцип співмірності під час забезпечення позову.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

Про судове засідання, призначене на 05 жовтня 2022 року, сторони у справі були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

05 жовтня 2022 року від адвоката Слаблюкий В.М., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшло клопотання про перенесення розгляду справи, яке вмотивоване тим, що його не було допущено до зали судового засідання, однак для представника позивача важливо бути присутнім на судовому засіданні для надання пояснень та особисто брати участь у всіх процесуальних діях.

Розглянувши клопотання адвоката Слаблюка В.М., який діє в інтересах ОСОБА_2 , про відкладення розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі №361/8331/18.

Як вбачається з матеріалів справи, адвокат Слаблюк В.М. був завчасно сповіщений про розгляд справи ще 09 вересня 2022 року шляхом доставлення судової повістки на електронну адресу, а тому мав можливість реалізувати своє право на участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції.

Таким чином, поважність причин відкладення судом апеляційної інстанції не встановлена, заявник реалізував своє право на викладення відповідних аргументів та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутністю сторін у справі.

Судом апеляційної інстанції у межах апеляційного провадження не приймалось рішення про виклик осіб, які беруть участь у справі, для надання пояснень у справі, і такої необхідності колегія суддів не вбачає, тому підстав для розгляду справи з обов`язковою участю сторін суд апеляційної інстанції не знаходить.

Додатково апеляційний суд зауважує, що заявник та його представники не були позбавлені можливості вжити заходів для забезпечення участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із застосуванням власних технічних засобів завчасно, оскільки про проведення судового засідання 05 жовтня 2022 року був повідомлений ще 09 вересня 2022 року.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у цивільній справі №727/4257/19.

Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.

Повне судове рішення виготовлено 17 жовтня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню частково.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що з врахуванням роз`яснення Верховного Суду, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; з урахуванням встановленого спору між сторонами по справі, ціни позову, суд дійшов висновку, що вимоги стосовно забезпечення позову шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії, є обґрунтованими, законними та співрозмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду у випадку його постановлення на користь позивача, а відтак й порушить права позивача на судовий захист.

Однак колегія суддів повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Згідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Отже, забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до п. 4 зазначеної постанови розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість в майбутньому, у випадку задоволення позову забезпечити позивачам реальне та ефективне виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представник позивача повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, в кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Додатково судова колегія наголошує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року в справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Представником позивача не надано достатніх доказів, та не доведено факту унеможливлення чи утруднення виконання рішення суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Заходи про забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позовними вимогами. Співрозмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків забезпечення позову.

На підставі матеріалів оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції встановлено, що представник позивача - адвокат Слаблюк В.М., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , уточнивши позовні вимоги, звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на користь позивача:

-матеріальної шкоди в розмірі 98 840,93 грн.;

-витрати, пов`язані з складанням Висновку експерта №15/22-Е автотоварознавчого дослідження автомобіля KIA OPTIMA, д.н.з НОМЕР_1 від 23 березня 2022 року у розмірі 2500,00 грн.;

-моральну шкоду в розмірі 30000, 00 грн.;

-витрати, пов`язані з отриманням правової допомоги у розмірі 19 848, 00 грн;

-витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду в розмірі 2040, 00 грн.

Таким чином, загальна сума позовних вимог, яка може бути стягнена з відповідача ОСОБА_1 у разі задоволення позову, становить 131 340,93 гривень.

Однак позов забезпечено шляхом накладення арешту та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії на чотири транспортних засоби, що є неспівмірним із ціною позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що достатнім є забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки KELBERG UOPLYST, д/н НОМЕР_4 , напівпричіп контейнеровоз, 2000 р.в., червоного кольору, та заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо цього транспортного засобу, вартість якого становить 239 716 гривень (15 371 дол. США при курсі 1 дол. США 36,57 гривень), що вбачається із довідки від 12.09.2022р. за результатами проведення маркетингового аналізу з визначення найбільш імовірної ринкової вартості чотирьох колісних транспортних засобів, які належать гр. ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції невірно застосовано норму процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню частковому скасування з постановленням нового судового рішення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 01 липня 2022 року скасувати в частині забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на транспортні засоби:

-марки VOLVO FH 13.420, д/н НОМЕР_2 , сідловий тягач, 2012 р.в., білого кольору;

-марки VOLVO VNL, 64Т, д/н НОМЕР_3 , сідловий тягач, 2001 р.в., синього кольору;

-марки FORD FLEX, д/з НОМЕР_5 , легковий універсал, 2013 р.в., сірого кольору,

2) заборони будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо транспортних засобів:

-марки VOLVO FH 13.420, д/н НОМЕР_2 , сідловий тягач, 2012 р.в., білого кольору;

-марки VOLVO VNL, 64Т, д/н НОМЕР_3 , сідловий тягач, 2001 р.в., синього кольору;

-марки FORD FLEX, д/з НОМЕР_5 , легковий універсал, 2013 р.в., сірого кольору.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 жовтня 2022 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк