ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1479/22Головуючий по 1 інстанції
22-ц/821/1478/22 Справа №709/181/22 Категорія: 314000000 Романової О.Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2022 року Черкаський апеляційний суд в складі:

суддівВініченка Б.Б., Нерушак Л.В., Новікова О.М.
за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2022 року та додаткове рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес Позика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року ОСОБА_1 через свого представника звернулася до суду із вказаним позовом.

В мотивування поданого позову посилалася на те, що 06 жовтня 2020 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання кредиту № 170905-КС-001, який не було посвідчено нотаріально, розмір наданого кредиту становить 20 000,00 грн. На думку відповідача, позивачем було прострочено платежі за вказаним Кредитним договором, у зв`язку з чим відповідач, без попереднього повідомлення позивача, звернувся до приватного нотаріуса Золотих О.О., який вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 20864.

У зв`язку із вчиненням виконавчого напису відповідач ініціював відкриття виконавчого провадження № 68692977, яке було відкрито приватним виконавцем Матвійчук Ю.В.

Представник позивача вважає, що у приватного нотаріуса не було жодних законних підстав для вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості, виконавчий напис було вчинено без повідомлення боржника, приватним нотаріусом не було перевірено факт безспірності заборгованості. Крім цього, представник позивача вказує на те, що на момент вчинення виконавчого напису, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями не входили до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено з істотним порушенням вимог чинного законодавства, представник позивача просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Також просить стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2022 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстровим № 20864 від 21 січня 2022 року, яким було запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Договором № 170905-КС-001 від 06 листопада 2020 року, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика», заборгованість за Договором № 170905-КС-001 від 06 листопада 2020 року у розмірі 27 225,96 грн та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 640,00 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню 27 865,96 грн.

Стягнуто з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16 488,60 грн, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі

1 488,60 грн та витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн.

Додатковим рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2022 року заяву представника позивача адвоката Дубового О.В. про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що укладений 06 листопада 2020 року Договір про надання кредиту № 170905-КС-001 між позивачем та відповідачем не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстровим № 20864 від 21 січня 2022 року, яким було запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 ,

яка є боржником за Договором№170905-КС-001 від 06 листопада 2020 року, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика», заборгованість за вищевказаним договором 27225,96 грн. та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 640,00 грн., загальна сума, яка підлягає стягненню 27865,96 грн., таким, що не підлягає виконанню.

Задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надані належні докази на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткове рішення мотивовано тим, що заочним рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Бізнес Позика», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено повністю. Також вказаним рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 16 488,6 грн, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 1 488,60 грн та витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 15 000 грн. Враховуючи доведеність позовних вимог, суд першої інстанції вважав, що заявлений розмір витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням поданих належних доказів , складність даної категорії справи, обсяг та співмірність правової допомоги, наданої адвокатом під час розгляду даної справи , понесені судові витрати у розмірі 5 000 грн буде відповідати розумності розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

У поданій апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика» не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у загальному розмірі 20 000 грн, посилалося на те, що рішення в цій частині незаконне, а тому просило його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «БІЗПОЗИКА» витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 1 000 грн. Також скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким стягнути з ТОВ витрати пов`язані із наданням професійної правничої допомоги «гонорар успіху» у розмірі 1 000 грн.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує, що надані докази доводять, що ринкова вартість юридичних послуг, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню складає 2 000 грн .

Розмір судових витрат на правничу допомогу в тому числі «гонорар успіху» як їх складової частини, не можуть зобов`язувати суд до відшкодування в заявленому розмірі, в конкретному випадку суд оцінює, чи дійсно вони понесені, чи є вони розумними, а їхній розмір обгрунтований. Вказані висновки викладені в постанові ВП ВС від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 ( провадження № 12-171гс19).

Верховний Суд у постанові від 04 квітня 2022 року у справі № 339/233/20 (провадження № 61-16602св21) посилаючись на рішення ВП ВС наведеного вище, також зазначає, що не є обов`язковим для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Вказує, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу з врахуванням «гонорару успіху» адвоката Дубового О.В. у даній справі у розмірі 20 000 грн є явним завищенням , оскільки по даній категорії справи послуги адвоката коштують в десять раз менше.

Крім того, посилаючись на додаткову постанову ВП ВС від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат ( встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Враховуючи практику Європейського Суду, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою з урахуванням конкретних обставин справи, ціни позову.

Також апелянтом наведено додаткову практику в аналогічних справах про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В яких суди критично ставляться до необґрунтовано завищених витрат в даній категорії справ та суттєво зменшують розмір відшкодування витрат на правову допомогу або задовольняють лише обґрунтованих розмір витрат, а саме: додаткове рішення Подільського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року у справі № 758/2592/22, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 вересня 2021 року у справі №592/10674/21, рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 28 січня 2022 року у справі № 213/4394/21та інші.

Вказує, що відповідач був позбавлений можливості до винесення рішення по справі подати суду клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу адвоката Дубового О.В., оскільки у штаті відповідач має одного юриста, крім того, з 24 лютого 2022 року почалось повномасштабне вторгнення РФ до України. Робота підприємства була зупинена, а юрист змушений був виїхати з Києва. З початком війни, вся поштова кореспонденція надходила на поштове відділення відповідача , але не забиралась, оскільки підприємство фактично зупинило свою діяльність і вся кореспонденція залишалась на поштовому відділені в абонентській скриньці. Позовна заява була передана юристу лише 23 червня 2022 року, тому відповідач був позбавлений можливості подати до суду будь-які процесуальні документи по справі, в тому числі і заперечення щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Дубовий О.В. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, вважаючи доводи апеляційної скарги необгрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

В обгрунтування відзиву вказує, що апелянтом до апеляційної скарги було долучено як доказ те, що доказом у розумінні ч. 2 ст. 76 ЦК України не є.

Звертає увагу суду на те, що докази надані апелянтом не приймаються судом апеляційної інстанції, якщо такі докази не були подані до суду першої інстанції.

Зазначає, що вартість юридичних послуг, визначена по конкретному оголошенню на сайті «Кабанчик», не може підтверджувати не співмірність витрат на професійну правничу допомогу позивача, адже позивач не має доводити відповідність понесеного безпосередньо ним розміру судових витрат вартості послуг інших юристів. Саме на відповідача покладається доведення не співмірності витрат позивача з критеріями, передбаченими ч. 4 ст. 137 ЦПК України, у якій про ринкову вартість ні загалом , ні тим паче на сайті «Кабанчик» нічого не зазначається.

Щодо «гонорару успіху», то вказує наступне, що якщо «гонорар успіху» передбачений у договорі між адвокатом і клієнтом, він має бути відшкодований саме з урахуванням того, чи був досягнутий результат надання правової допомоги, що і було здійснене судом першої інстанції.

За результатами якісного надання правової допомоги, що виявилось в ефективному захисті порушених відповідачем прав позивача було задоволено позовні вимоги у справі. Тобто було досягнуто завдання надання правової допомоги завдяки професійним навичкам представника позивача та здійснення якісної підготовки процесуальних заяв. Тому «гонорар успіху» підлягав задоволенню.

Розмір «гонорару успіху» був оцінений судом першої інстанції та зменшений, враховуючи наявність про це клопотання відповідача, з 10 000 грн до 5 000 грн, тобто суд першої інстанції врахував складність справи, об`єм наданої правової допомоги та результат її надання, і враховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення розміру «гонорару успіху», здійснив таке зменшення.

Звертає увагу суду, що клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн відповідач не подавав.

Також відповідачем не подавалось до суду першої інстанції доказів з метою доведення надмірності понесених позивачем витрат на правову допомогу та не надано доказів спростування їх понесення, не надано жодних підтверджень не співмірності судових витрат у розмірі 15 000 грн.

Крім того, відповідачем не доведено невчасне отримання ним інформації про відкриття провадження у справі і хід її розгляду , а відповідно і не доведено неможливості відповідача подати клопотання про зменшення суми судових витрат у розмірі 15 000 грн, які були цілком законно і мотивовано стягнуті судом першої інстанції під час прийняття заочного рішення.

Також просив стягнути на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Бізнес Позика» понесені на момент подання відзиву на апеляційну скаргу судові витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Згідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отже, у зв`язку з тим, що заочне рішення суду оскаржується лише в частині витрат на правничу допомогу, то і перегляду у апеляційному порядку воно підлягає саме у даній частині.

Додаткове рішення оскаржується в цілому, тому підлягає перегляду в апеляційному порядку у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржувані рішення суду не відповідають даним вимогам закону.

Як убачається з матеріалів справи представником позивача адвокатом в позовній заяві зазначено , що попередній розрахунок судових витрат, які поніс позивач у зв`язку з розглядом справи становлять 15 000 грн, та було надано суду копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №001258 від 15.01.2020 , ордер на надання правничої допомоги серії СА №1026618, копія договору про надання правової допомоги від 17.02.2022, акт наданої правової допомоги від 18.02.25022.

Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2022 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстровим № 20864 від 21 січня 2022 року, яким було запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за Договором № 170905-КС-001 від 06 листопада 2020 року, укладеним з ТОВ «Бізнес Позика», заборгованість за Договором № 170905-КС-001 від 06 листопада 2020 року у розмірі 27 225,96 грн та плату за вчинення виконавчого напису у розмірі 640,00 грн, загальна сума, яка підлягає стягненню 27 865,96 грн та стягнуто з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 16 488,60 грн, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі

1 488,60 грн та витрат пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги у розмірі 15 000,00 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, в частині витрат на правничу допомогу адвоката Дубового О.В., суд першої інстанції виходив з того, що обсяг та вартість наданої правової допомоги належним чином підтверджена та відповідає складності справи, а також з урахуванням відсутності заперечень відповідача щодо розміру понесених судових витрат.

Колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу та інші, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Статтею 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат ( крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, як підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, згідно ст. 137 ЦПК України несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, учасник справи зобов`язаний надати суду докази понесення таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву та подала попередній розрахунок таких витрат.

Водночас суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства.

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування за рахунок іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Включення до витрат на правничу допомогу послуг зі складання та подання документів, прямо не передбачених ЦПК України, не свідчить про штучне збільшення обсягу робіт адвоката за рахунок подачі таких документів.

Вказані висновки викладені у постанові Велика Палата Верховного Суду № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року.

Зміст заочного рішення суду свідчить про те, що суд не дотримався принципу змагальності сторін

Як убачається з матеріалів справи, відповідач не надав заперечення на викладений в позовній заяві попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справ відсутні докази отриманням відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви, лише міститься розписка представника відповідача від 31.05.2022 року про отримання судової повістки про призначення розгляду справи на 14 червня 2022 року.

Колегія суддів вившивчи наданий представником позивача попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, в якому зокрема міститься опис адвокатських послуг: 1 750 грн правовий аналіз документів пов`язаних з оскаржуваним виконавчим написом; 3 250 грн надання правової інформації, усних консультацій і роз`яснень з правових питань щодо оскарження виконавчого напису; 7 000 грн - складання та подання позовної заяви; 3 000 грн складання та подання заяви про забезпечення позову, а також : 5000 грн складання та подання відповіді на відзив; 2 000 грн участь представника позивача у одному судовому засіданні без врахування витрат, встановлених ст. 138 ЦПК України; 10 000 грн фіксована сума, у разі задоволення позовних вимог («Гонорар успіху»).

Також, проаналізувавши надані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає за необхідне виключити із розрахунку зазначеного в позовній заяві п. 1 та п. 2 з урахуванням відсутності в матеріалах справи будь-яких письмових доказів про виконання адвокатом вказаної в цих пунктах роботи.

Колегія суддів з урахуванням співмірності та складності даної категорії справи, часу, який професійний адвокат може витратити на виконання відповідних робіт (надання послуг), складністю справи вважає за необхідне зменшити розмір витрат по наступних пунктах до відповідних сум.

П.3 складання та подання позовної заяви- 4 000 грн;

П.4 складання та подання заяви про забезпечення позову 1 000 грн.

Зважаючи на ту обставину, що у судовому засіданні представник позивача був присутній лише 21 квітня 2022 року , яке тривало близько 5 хв., а також його відсутність в інших судових засідання призначених на 18 березня 2022 року, на 19 травня 2022 року та 14 червня 2022 року, про що свідчить подані ним заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи без участі представника позивача, колегія суддів вважає безпідставним стягнення 2000 грн витрат на правничу допомогу на користь позивача, оскільки такі послуги її адвокатом надавалися не в повному обсязі.

Отже, врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 5 000 грн.

Щодо вимоги стягнення з відповідача «гонорару успіху».

Додатковим рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2022 року стягнуто з ТОВ «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, виходив з того, що професійну правничу допомогу позивачу надавав адвокат Дубовий О.В. на підставі договору про надання юридичних послуг від 17 лютого 2022 року.

Згідно із договором від 17 лютого 2022 року, сторони склали акт приймання-передачі надання послуг, відповідно до якого гонорар адвоката становить 10 000,00 грн ( п. 3.2 договору про надання правової (правничої допомоги).

Визначаючи розмір витрат на правничу допомогу «гонорар успіху», суд першої інстанції виходив із складності даної категорії справ, обсяг співмірності правової допомоги наданої адвокатом під час розгляду даної справи , а також врахував надані відповідачем заперечення та дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені судові витрати у формі «гонорар успіху» в сумі 5 000 грн.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) також зауважила, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9,00 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000,00 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72) (пункт 5.43 постанови).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи убачається, що в позовній заяві представник позивача адвокат Дубовий О.В. в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи зазначив 10 000 грн. фіксовану суму, у разі задоволення позовних вимог «гонорар успіху».

Після ухвалення Чорнобаївським районним судом Черкаської області заочного рішення 14 червня 2022 року, 20 червня 2022 року представником ОСОБА_1 адвокатом Дубовим О.В. через засоби поштового зв`язку було подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі.

До вказаної заяви надано акт надання правової допомоги від 20 червня 2022 на суму 10 000 грн.

24 червня 2022 року представник відповідача Шкромида Ю.В. через засоби поштового зв`язку подав до суду клопотання про залишення заяви адвоката Дубового О.В. про винесення додаткового рішення без розгляду, в якому зазначено, що не погоджується із заявлено у заяві сумою витрат на правничу допомогу 10 000 грн та просить відмовити у додатковому стягнення з відповідача «Гонорару успіху», або зменшити його розмір до 1 000 грн.

В той же час посилання представника позивача у запереченнях на клопотання про залишення заяви без розгляду, на те що понесені витрати є співмірними до ціни позову колегія суддів оцінює критично, оскільки в позові ціна позову заявлена не була і спір стосувався визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, що по суті є немайновим позовом.

Колегія суддів, зауважує те, що заявником адвокатом Дубовим О.В. до заяви про ухвалення додаткового рішення не надано детального опису робіт (наданих послуг), не вказано часу, який витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги «гонорару успіху» , докази фактично понесених витрат не є підтвердженими.

Отже, врахувавши складність справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерії реальності цих витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи заперечення іншої сторони щодо обґрунтованості розміру «гонорару успіху», приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та стягнення з відповідача на користь позивача 1 000 грн.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду в частині витрат на професійну правничу допомогу до зміни та до зміни додаткового рішення суду.

Згідно з п. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вирішуючи питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу необхідно виходити із положень статті 137 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як вбачається із матеріалів справи представником позивача адвокатом Дубовим О.В. було подано відзив на апеляційну скаргу, в якій просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, а також стягнути на користь позивача ОСОБА_1 понесені на момент подання відзиву на апеляційну скаргу судові витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу наведено розрахунок суми судових витрат, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи: 1 500 грн - правовий аналіз апеляційної скарги відповідача та додатків до неї; 2 000 грн надання правової інформації. Усних консультацій і роз`яснень з правових питань щодо судової процедури захисту прав позивача під час апеляційного провадження; 6 500 грн складання та подання відзиву на апеляційну скаргу.

Попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи: 2 000 грн участь представника позивача в одному судовому засіданні без врахування витрат, встановлених ст. 138 ЦПК України; 10 000 грн- фіксована сума, у разі залишення без задоволення повністю або частково апеляційної скарги ( «гонорар успіху»), яка передбачена додатковою угодою від 20.10.2022 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 17.02.2022.

На підтвердження зазначеного представником позивача адвокатом Дубовим О.В. до відзиву було долучено акт наданої правової допомоги від 28.10.2022 року та Додаткова угода від 20.10.2022 до договору про надання правової (правничої допомоги) від 17.02.2022 року.

В акті надання правової допомоги від 28.10.2022 року зазначено види правової допомоги та вказано суму у розмірі 10 000 грн, також зазначено, що сторони погодили, що Клієнт зобов`язаний сплатити вартість правової допомоги, що визначена в цьому Акті, протягом шести місяців після ухвалення судом апеляційної інстанції рішення по суті.

Зі змісту Додаткової угоди від 20.102022 року вбачається, що п. 1.1 внесено зміни до договору , доповнивши розділ 3 договору «Порядок розрахунків» пунктом 3.3; п.1.2 викладено п.3.3 розділу 3 Договору наступним чином: « у разі залишення апеляційної скарги без задоволення повністю або частково апеляційної скарги ТОВ «Бізнес позика» у справі № 709/181/22, клієнт додатково, окрім оплати безпосередньо наданих правових послуг, зобов`язаний сплатити Адвокатському бюро фіксовану суму («гонорар успіху») у розмірі 10 000 грн.

11 листопада 2022 року через засоби поштового зв`язку представник ТОВ «Бізнес Позика» подав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, посилаючись на економічно не обгрунтовано, що підтверджує безпідставність заявлених сум до відшкодування за рахунок відповідача, справа по суті вирішена, правова позиція відповідача не змінювалась, а тому просив в разі відхилення або часткового задоволення апеляційної скарги відповідача , зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката Дубового О.В. в суді апеляційної інстанції до 1 000 грн.

16 листопада 2022 року представник позивача адвокат Дубовий О.В. подав до апеляційного суду через Електронний суд заперечення на клопотання, в якому зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем у суді апеляційної інстанції , є співмірним із значенням справи і відповідає критерію розумності, а тому підлягає стягненню у повному обсязі з відповідача.

З огляду на те, що після перегляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, рішення та додаткове рішення місцевого суду змінені, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу і судові витрати, які полягають у стягнення витрати на правничу допомогу.

Колегія суддів, перевіривши надані представником позивача адвокатом Дубовим О.В. докази на підтвердження доводів викладених у відзиві на апеляційну скаргу зазначає, що необхідно виключити із розрахунку зазначеного у відзиві п. 1 та п. 2 з урахуванням відсутності в матеріалах справи будь-яких письмових доказів про виконання адвокатом вказаної в цих пунктах роботи.

Враховуючи клопотання представника позивача адвоката Дубового О.І. у відзиві про стягнення витрат на правову допомогу понесених позивачем у суді апеляційної інстанції, заперечення відповідача ТОВ «Бізнес Позика» про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката , а також об`єм та складність справи, тривалість розгляду справи апеляційним судом та виходячи з критерію реальності адвокатських послуг, а також принципу співмірності та розумності їхньої вартості та часткового задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про стягнення понесених ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» задовольнити частково.

Заочне рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 червня 2022 року в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши суму з 15 000 грн до 5 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 серпня 2022 року змінити, зменшивши з 5 000 грн до 1 000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу за перегляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 1 000 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 17 листопада 2022 року.

Судді: