ПОСТАНОВА

Іменем України

07 листопада 2022 року м. Кропивницький

справа № 385/1377/21

провадження № 22-ц/4809/667/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Дуковського О.Л.

суддів Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря Демешко Л.В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Волошин Михайло Гнатович;

відповідач ОСОБА_2 ;

третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Гайворонська міська рада Кіровоградської області.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Волошин Михайло Гнатович на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2022 року, у складі головуючого судді Венгрина М.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Гайворонська міська рада Кіровоградської області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: Гайворонська міська рада Кіровоградської області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

Просив скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :51:000:0215 загальною площею 0,25 га, передану в приватну власність ОСОБА_2 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

В обгрунтування позову зазначав, що він проживає в АДРЕСА_1 , а у сусідньому будинку АДРЕСА_2 проживала ОСОБА_3 , яка померла в 1991 році, спадкоємці після її смерті відсутні.

Вказував, що після смерті ОСОБА_3 її старенький будинок, в якому вона проживала, розвалився та залишилась земельна ділянка площею 0,10 га, яка перебувала у тимчасовому користуванні ОСОБА_4 , яка 23.01.2015 звернулась до Червоненської сільської ради із заявою про вилучення цієї земельної ділянки з її користування.

Позивач 23.01.2015 звернувся до Червоненської сільської ради із заявою про надання йому в користування зазначеної земельної ділянки.

Рішенням Червоненської сільської ради № 374 його заява була задоволена та йому надано в користування земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходилась між домоволодіннями АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 .

Зазначав, що в сусідньому будинку АДРЕСА_3 проживала ОСОБА_5 , яка померла у 2003 році та її спадкоємцем став її внук ОСОБА_2 .

26.01.2015 ОСОБА_2 звертався із заявою до Червоненської сільської ради про надання у користування цієї ж земельної ділянки, в чому йому було відмовлено рішенням за №375 від 27.01.2015 з тих підстав, що по-перше, що ця ділянка вже надана в користування позивачу, а по-друге, що відповідач незареєстрований і не проживає на території Червоненської сільської ради.

Землевпорядник Червоненської сільської ради ОСОБА_6 на місці розташування земельної ділянки позивачу, виміряла її площу та вказала її межі. Позивач почав обробляти земельну ділянку, посадив плодові дерева, виноградник, квіти, збудував альтанку, обгородив парканом.

Відповідач оскаржував рішення Червоненської сільської ради № 375 від 27.01.2015 про відмову в наданні йому земельної ділянки в користування в судовому порядку шляхом подачі адміністративного позову, але ухвалою Гайворонського міського суду Кіровоградської області від 19.08.2015 в справі № 385/23/15 було закрито провадження в справі, оскільки справу слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набрала законної сили.

Позивач зазначав, що йому стало відомо про здійснення державної реєстрації, що здійснена державна реєстрація земельної ділянки площею 0,25 га з присвоєнням кадастрового номеру :51:000:0215.

Ознайомившись у Державному земельному кадастрі із планом цієї земельної ділянки, позивачу стало відомо, що до площі ділянки, яку приватизував відповідач увійшла і земельна ділянка площею 0,10 га, надана позивачу у користування Червоненською сільською радою.

Згідно листа Червоненської сільської ради від 31.07.2020 на запит адвоката Медвідя В. А. йому повідомлено, що відповідачу ОСОБА_2 було відмовлено у затвердженні та наданні у приватну власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована в АДРЕСА_3 в зв`язку з тим, що при виготовленні технічної документації ОСОБА_2 порушив межі суміжної земельної ділянки, яка надана в користування ОСОБА_1 , привласнивши 0,10 га землі. Крім того технічну документацію, яку замовив ОСОБА_2 на земельну ділянку ОСОБА_1 , як суміжний землекористувач не підписував.

У вересні 2021 року позивачу стало відомо, що Гайворонською міською радою прийнято рішення від 20.07.2021 «Про затвердження документації із землеустрою та передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_3 ». 09.09.2021 державним реєстратором Гайворонської міської ради за відповідачем було зареєстровано право власності на дану земельну ділянку за реєстраційним номером 020 площею 0,25 га, кадастровий номер :51:000:0215, до складу якої входить і земельна ділянка площею 0,10 га надана Червоненською сільською радою в користування позивачу.

Вважав, що відповідач позбавив його законного права на володіння та користування виділеною йому земельною ділянкою, приватизувавши земельну ділянку з плодовими деревами, виноградником, альтанкою, огорожею, що є власністю позивача.

Тому, звернувся за захистом свого права до суду.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про відсутність у нього порушених права.

Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на численні порушення допущені у виготовленні технічної документації на приватизовану земельну ділянку відповідачем.

Також, з ним як із суміжним земелкористувачем така технічна документація не узгоджувалася.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши письмові докази у справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно грунтувантися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ч. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам виходячи із наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.01.2015 ОСОБА_1 звернувся до сільського голови с. Червоне Гайворонського району Кіровоградської області із заявою про надання йому в користування земельної ділянки площею 0,10 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 , якою раніше користувалась ОСОБА_4 .

Згідно рішення Червоненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області № 374 від 27.01.2015 надано в користування ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 (між домоволодіннями АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ), для ведення особистого селянського господарства.

Звернувшись із даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач позбавив його законного права на володіння та користування виділеною йому земельною ділянкою, а тому просив скасувати державну реєстрацію в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :51:000:0215 загальною площею 0,25 га, яка передана у приватну власність ОСОБА_2 та скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на вказану земельну ділянку.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те, що позивачем не було надано доказів того, що він звертався до Червоненської сільської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення такої земельної ділянки.

Також суд першої інстанції послався на те, що позивачем не було надано доказів, що спірна земельна ділянка була сформована за проектом землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, що така зареєстрована у Державному земельному кадастрі, що їй присвоєно кадастровий номер, що винесено в натуру (на місцевість) межі цієї земельної ділянки до її державної реєстрації за документацією із землеустрою, що право користування позивачем даною земельною ділянкою оформлено відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Встановлено, що земельна ділянка площею 0,10 га, щодо якої прийнято рішення Червоненської сільської ради Гайворонського району № 375 від 27.01.2015 про надання такої в користування ОСОБА_1 , не була сформованою.

Відповідно до положень статті 79 1 Земельного кодексу України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно послався на те, що спірна земельна ділянка не може бути об`єктом цивільних прав, в розумінні статті 79 1 Земельного кодексу України, оскільки ОСОБА_1 не мав прав на цю земельну ділянку у її сформованному документально проектному виразі.

Посилання позивача на набуття ним права користування земельною ділянкою площею 0,10 га між домоволодіннями АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 є необгрунтованими ,оскільки надавалася вона йому тимчасово до набуття нею затвердженого статусу.

Положеннями статті 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 23 червня 2021 року у справі

№ 372/3519/17 (провадження № 61-9176св19) зазначено, що орган місцевого самоврядування за результатами розгляду заяви про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою має право вчинити лише такі дії: надати дозвіл на розроблення проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надати мотивовану відмову у його наданні з підстав, які прямо передбачені статтею 118 ЗК України. Згідно з вимогами

статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостійсьомій цієї статті) здійснюється за проєктами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу в подальшому точно визначити предмет відведення. Отже, цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати у власність в майбутньому. У постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16 (провадження № 14-301цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

У постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 450/2477/19 (провадження № 61-17933св20) зроблено висновок, що рішення про надання дозволу на розроблення проєкту землеустрою є стадією процесу отримання права власності чи користування на земельну ділянку. Звернення особи до органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування з метою отримання земельної ділянки у власність чи користування зумовлене інтересом особи на отримання цієї земельної ділянки, за відсутності для цього законних перешкод. Зазначений інтерес, у випадку формування земельної ділянки за заявою такої особи та поданими документами, підлягає правовому захисту. Погодження та затвердження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка раніше сформована на підставі проєкту землеустрою іншої особи, порушує законний інтерес такої особи щодо можливості завершити розпочату ним відповідно до вимог чинного законодавства процедуру приватизації земельної ділянки та суперечить вимогам землеустрою. За наявності двох або більше бажаючих отримати земельну ділянку державної чи комунальної власності у власність при безоплатній передачі земельних ділянок в межах встановлених норм (стаття 121 ЗК України), першочергове право на таке отримання має особа, на підставі проєкту землеустрою якої сформована відповідна ділянка, якщо для цього відсутні законні перешкоди».

У постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі

№ 263/11779/16-ц (провадження № 61-10819св20) вказано, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. Стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не випливає, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа акта погодження меж, слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови. Якщо такими мотивами є виключно неприязні стосунки правового значення вони не мають. У разі виникнення спору сама по собі відсутність погодження меж не є підставою для того, щоб вважати прийняте рішення про приватизацію незаконним. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації. Непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може бути підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів. Таким чином, непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не є саме по собі підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та переданні земельної ділянки у власність. Що, відповідно, також не є підставою для скасування державного акта на право власності на земельну ділянку.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд правильно визнав відсутність обставин, що у правовому розумінні, унеможливлювали (створювали б перешкоди) у здійснені процедури приватизації земельної ділянки відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Волошин Михайло Гнатович - залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 березня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

02.12.2022 складено постанову.

Головуючий суддя: О.Л. Дуковський

Судді Л.М. Дьомич

О.А. Письменний