ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5184/22 Справа № 212/9831/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022року, ухваленого суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст рішення суду складено 02 червня 2022 року,

УСТАНОВИВ

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр», Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування квартирою та вселення до житлового приміщення.

В мотивування заявлених позовних вимог зазначив, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1 , квартира не приватизована. В спірній квартирі зареєстровані окрім нього, сини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а також колишня дружина ОСОБА_2 . Шлюб з ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення суду від 14.07.2004 року та з 2006 року між ними склалися неприязні стосунки. Після чого відповідачі, без його відома змінили замки на вхідні двері, , чинять перешкоди в користуванні квартирою, добровільно вирішити питання щодо розпорядження та користування квартирою не бажають.

Просив суд усунути перешкоди в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом його вселення в квартиру АДРЕСА_1 та встановити порядок користування квартирою, згідно якої виділити йому в користування житлову кімнату № НОМЕР_1 площею 9,4 м2., відповідачці ОСОБА_2 виділити в користування житлову кімнату № 5 площею 18,0 м2, а відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 виділити в користування житлову кімнату № 4 площею 14,0 м2., залишив і спільному користуванні сторін приміщення кухні площею 5,9 м2, ванної кімнати площею 4.2. м.2 та коридор площею 6 м2.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_1 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом його вселення в квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Дербін Д.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального законодавства неповноти встановлення обставин та оцінки доказів, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

В мотивування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що у вересні 2006 року позивач самостійно виїхав із даної квартири, забравши свої особисті речі та більше 15 років не користується даним житлом за призначенням та мешкає за іншою адресою.

Судом не взято до уваги, що позивачу на праві власності належить 1/5 частина квартири за адресою: АДРЕСА_2 в якій він проживає.

Крім того, скаржник зазначає, що на підставі рішення виконавчого комітету Покровської районної у місті ради від 20.10.2021 року «Про надання дозволу на зміну договору найму жилого приміщення АДРЕСА_1 », наймача ОСОБА_1 змінено на ОСОБА_3 .

У відзиві на апеляційну скаргу, який подано з порушеннями вимог ст. 360 ЦПК України позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 кожен окремо підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 , кожен окремо заперечували проти доводів апеляційної скарги та просили залишити її без задоволення, відповідач ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та наданого відзиву, за наявними в матеріалах справи письмовими доказами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 17.11.1995 року Виконавчим комітетом Жовтневого з`їзду народних депутатів на підставі рішення № 426 від 10.11.1995 року, сімї у складі 3 осіб: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , видано ордер на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 96).

Згідно виписки з фінансово особового рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані : ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Наймачем квартири є ОСОБА_1 (а.с.10).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2004 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в палаці одружень м. Уфи Башкірської АРСР розірвано (а.с. 9)

Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 травня 2022 року по справі № 212/9071/21 (2/212/544/22) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням шляхом зняття з реєстрації зупинено провадження у цивільній справі - до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі № 212/9831/21, 2/212/4551/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: ТОВ «Житлокомцентр», територіальна громада м. Кривого Рогу в особі Виконкому Покровської районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні власністю, встановлення порядку користування квартирою та вселення.

Відповідно до акту складеного 01 жовтня 2021 року мешканцями будинку АДРЕСА_4 та завіреного майстром ТОВ «Житлокомцентр» - ОСОБА_7 та директором ТОВ «Житлокомцентр» - Шарах О.Л., підтверджено, що ОСОБА_1 за адресою реєстрації не мешкає з вересня 2006 року (а.с.80).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_1 не визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відповідно має право проживати в спірній квартирі, де зареєстрований. Щодо встановлення порядку користування квартирою шляхом виділення часток, суд дійшов висновку, що виділення у користування ОСОБА_1 житлову кімнату № 6 площею 9, 4 кв.м., відповідачці ОСОБА_2 в користування житлову кімнату № 5 площею 18,0 кв. метрів, а відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № 4 площею 14,0 кв.м., із залишенням решти приміщень в загальному користуванні призведе до порушень житлових прав сторін, з урахуванням того, що на ОСОБА_4 та ОСОБА_3 приходиться по 7 кв.м. на кожного, яка є меншою за рівень середньої забезпеченості у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області жилої площі на одну особу.

Колегія суддів не може погодитись із висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

За вимогами ст.ст.263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Статтею 47 Конституції України держава гарантує кожному право на житло. Ніхто не може бути позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі статтею 61 ЖК України користування житловим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на житлове приміщення між наймодавцем -житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.

Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Аналіз норм статей 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення.

Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів.

Частина перша статті 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Факт тимчасової відсутності фізичної особи і пов`язані з цим правові наслідки необхідно відмежовувати від факту постійної відсутності особи у житловому приміщенні у зв`язку з вибуттям наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті (стаття 107 ЖК Української РСР).

Як вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 не мешкає з вересня 2006 року.

Факт добровільного виселення в судовому засіданні в суді першої інстанції підтвердили свідки: ОСОБА_8 , який пояснив суду, що приблизно після 2010 року позивач перестав там мешкати, коли розійшлись з дружиною.

Свідок ОСОБА_9 повідомив, що десь у вересні/жовтні 2021 року, біля школи «Юних моряків» навпроти будинку позивача, він сидів у машині, а ОСОБА_1 намагався зайти до квартири, але жінка його не пустила, на що останній викликав поліцію, проте двері все одно ніхто не відкрив. Наразі позивач мешкає у батьків.

Свідок ОСОБА_10 суду зазначила, що відповідачку по справі знає більше 15-16 років, на теперішній час в спірній квартирі мешкає відповідачка, позивач в ній не мешкає. Жодного разу позивача в квартирі не бачила.

Допитана в судовому засіданні, як свідок ОСОБА_11 , суду пояснила, що знайома з відповідачкою більше 17 років, Відповідачка проживає за адресою: АДРЕСА_3 з сином. Останній раз бачила в квартирі позивача років 16 тому, чому він перестав мешкати в вказаній квартирі не знає. В спірній квартирі мешкає інший чоловік років вже 15, однак вже після того як вона розійшлась з позивачем.

З огляду на вищевикладене вбачається, що позивач добровільно покинув житлове приміщення, протягом тривалого часу не намагався вселитись у спірне помешкання, що свідчить про втрату інтересу до житла.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на праві приватної власності належить 1/5 частина квартири АДРЕСА_5 (а.с.95)

Крім того, рішенням Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 704 від 20.10.2021 року ОСОБА_3 надано дозвіл на зміну договору найму житлового приміщення (а.с. 94)

Таким чином, позивач ОСОБА_1 , на час звернення з позовними вимогами не є наймачем даної квартири та має інше житло, яке належить йому на праві приватної власності, а тому підстави для усунення перешкод та вселення його до квартири за адресою: АДРЕСА_3 - відсутні.

Суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Згідно ч.13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові - на позивача.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1389, 24 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 , який діє від імені та в інтересах відповідача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 червня 2022року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлокомцентр», Територіальна громада міста Кривого Рогу в особі виконавчого комітету Покровської районної у місті ради про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, встановлення порядку користування квартирою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1389, 24 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 08 грудня 2022 року.

Головуючий :

Судді: