Справа № 486/334/22
Провадження № 2/486/391/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

складі: головуючого судді - О.І. Волкової

при секретарі - Деменко К.Л.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську Миколаївської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До суду 30 березня 22 року надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що між нею та відповідачем 2018 році було укладено шлюб в м. Одеса. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина ОСОБА_5 2019 року народження. Шлюбні відносини з відповідачем припинили біше року тому, кожен із них проживає окремо та океме веде домашне господарство. Позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає не можливим.

Позивачка ОСОБА_6 в підготовче судове не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій зазначила, що позов про розірвання шлюбу підтримує , просить суд розглядати без її участі.

У судове засіданні відповідач ОСОБА_2 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій зазначила, що позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, просить суд розглядати справу без його участі.

Частиною 3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, суд вважає можливим ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 18.04.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Київському районні у м. Одеса відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. , про що складено відповідний актовий запис №1215 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого 04.01.2019 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області.(а.с.6)

Судом встановлено , що сторони більше року шлюбних віднсин не підтримують сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом про розірвання шлюбу .

На час розгляду справи майнові вимоги будь кого з сторін суду не пред`явлені.

Спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує.

Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх сумісної дитини, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб між сторонами носить формальний характер і тому підлягає розірванню.

Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила.

Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище , позивачка просить суд залишити прізвище ОСОБА_8 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 1-12, 13, 76-80, 81, 89, 200,210,223, 247, 258, 263-265, 268,354 ЦПК України; ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_9 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який зареєстрований 18.07.2022 року Київським районним у м. Одеса відділі реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. , про що складено відповідний актовий запис №1215 .

Копію рішення суду направити для виконання до Южноукраїнського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова

Рішення не набрало законної сили.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя Южноукраїнського

міського суду О.І. Волкова

Дата засвідчення копії 04 травня 2022 року.