Провадження № 22-ц/802/1097/22 Категорія: 39 Доповідач: Бовчалюк З. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Бовчалюк З.А.,

суддів - Здрилюк О.І., Шевчук Л.Я.,

з участю секретаря судового засідання Черняк О.В.,

представника позивача Лимаря Р.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, зобов`язання відновити залишок коштів на картковому рахунку, зобов`язання зупинити нарахування та списати нараховані проценти, пеню, комісію за використання кредитного ліміту, що утворились внаслідок несанкціонованих операцій, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайоннного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача АТ КБ «Приватбанк» про визнання дій неправомірними, зобов`язання відновити залишок коштів на картковому рахунку, зобов`язання зупинити нарахування та списати нараховані проценти, пеню, комісію за використання кредитного ліміту, що утворились внаслідок несанкціонованих операцій.

Ухвалою судді від 19 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

07 листопада 2022 року від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про забезпечення позову. Вказану заяву ОСОБА_1 обґрунтовує тим, предметом спору в цій справі є зупинення та заборона неправомірних дій відповідача щодо списання з нього коштів на погашення обов`язкового платежу за кредитом, відсотків за користування кредитним лімітом та повернення коштів на карткові рахунки, адже його дії чи бездіяльність жодним чином не сприяли втраті грошових коштів з карткових рахунків. Таке списання коштів з його карткових рахунків відбулось внаслідок шахрайських дій третіх осіб. Станом на день подання цієї заяви АТ КБ «Приватбанк» продовжує списувати його власні кошти на погашення обов`язкового платежу за кредитом, відсотків за користування кредитним лімітом з карткового рахунку, на який він отримує заробітну плату. На думку заявника, існує очевидна загроза порушення його законних прав та інтересів в разі невжиття заходів забезпечення позову, адже в подальшому виконання рішення суду може бути утрудненим.

На підставі наведеного ОСОБА_1 просить: заборонити АТ КБ «Приватбанк» нараховувати відсотки за договором SAMDNWFC3 кредитна карта № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до набрання рішенням законної сили рішенням суду у цій справі; заборонити АТ КБ «Приватбанк» списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі, карткових, зарплатних карткових рахунків (карта № НОМЕР_3 ), відкритих на ім`я ОСОБА_1 в рахунок погашення відсотків за договором SAMDNWFC3 кредитна карта № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до набрання рішенням законної сили рішенням суду у цій справі.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року в задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати, у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, та постановити нове судове рішення, яким заяву задовольни.

На адресу апеляційного суду від представника банку надійшла заява про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що він як представник не може з`явитись у цей день у зв`язку з його зайнятістю.

Відповідно до положень частини першої статті 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи у разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Заявляючи клопотання про відкладення судового засідання представник відповідача не подав суду доказів на підтвердження викладених в клопотанні обставин про неможливість явки в судове засідання, окрім того суд бере до уваги те, що юридична особа не позбавлена права представляти інтереси в суді через свого керівника, а також уповноважити іншого представника представляти інтереси юридичної особи у суді, тому апеляційний суд визнав причини неявки представника відповідача не поважними та відмовив у відкладенні розгляду справи. Також суд враховує положення частини 3 статті 369 та статті 372 ЦПК України згідно з якими, явка до суду апеляційної інстанції є правом учасника суду.

Заслухавши представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, а також доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пункту 2 частини першої ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Згідно зі ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.( ст.150 ЦПК України)

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову - це заходи припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим, і повинні гарантувати можливість реалізації позовних вимог у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання незаконних дій відповідача щодо нарахування та списання відсотків, процентів, пені, комісії на заборгованість за кредитом, яка виникла за картковим рахунком позивача після проведення операцій (трансакцій) 23 червня 2022 року та зобов`язання вчинити певні дії Покликаючись на те, що зняття кредитних коштів з його карткового рахунку відбулось поза його волею внаслідок шахрайських дій третіх осіб. ОСОБА_1 заявляє позовні вимоги про зобов`язання відповідача відновити залишок коштів на картковому рахунку, зобов`язання зупинити нарахування та списати нараховані проценти, пеню, комісію за використання кредитного ліміту, що утворились внаслідок несанкціонованих операцій.

Відмовляючи в задоволенні заяви в частині встановлення заборони відповідачу нараховувати відсотки за договором SAMDNWFC3, суд першої інстанції правильно та обгрунтовано вказав, що таке забезпечення позову за змістом є тотожним задоволеній позивачем вимозі, а тому в силу ч. 10 ст. 150 ЦПК України такий захід забезпечення позову не може бути застосований судом.

Однак суд першої інстанції жодним чином не надав правового обґрунтування вимозі заяви в частині заборони АТ КБ «Приватбанк» списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі, карткових, зарплатних карткових рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 в рахунок погашення відсотків за договором SAMDNWFC3.

З виписки про рух коштів за кредитним договором № SAMDNWFC3, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» вбачається, що дійсно банком списується кредитна заборгованість з інших дебітних рахунків, які належать позивачу та відкриті в даному банку.

Встановивши, що між сторонами виник спір, оскільки між заходом забезпечення позову і предметом позову існує безпосередній зв`язок, апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для встановлення заборони АТ КБ «ПриватБанк» вчиняти дії з приводу списання коштів з відкритих на ім`я ОСОБА_1 рахунків на погашення заборгованості за кредитним договором № SAMDNWFC3 укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до принципу пропорційності у цивільному судочинстві суд визначає в межах, встановлених ЦПК України, порядок здійснення провадження враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями (ст. 11 ЦПК України).

Заявником подано докази на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, оскільки метою таких заходів є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують виконання судового рішення, у разі прийняття такого.

Заходи забезпечення позову носять тимчасовий характер та права відповідача не порушують.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності та мають бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Враховуючи принцип співмірності в застосуванні заходів забезпечення позову, заяву ОСОБА_1 необхідно часткового задовольнити та заборонити АТ КБ «Приватбанк» списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі, карткових, зарплатних карткових рахунків (карта № НОМЕР_3 ), відкритих на ім`я ОСОБА_1 в рахунок погашення відсотків за договором SAMDNWFC3 кредитна карта № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до набрання рішенням законної сили.

Колегія суддів доходить до висновку про часткове задоволення заяви про вжиття заходів забезпечення позову, оскільки заявником надано докази на підтвердження того, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв`язку з чим вона підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Окрім того до закінчення розгляду справи представником позивача заявлено клопотання про стягнення з відповідачів на користь позивача 7000 гривень витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційний суд доходить висновку, що у задоволенні клопотання ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Частиною першою, пунктів 1, 4 частиною третьої статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частини першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, із розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України судовими рішеннями є: ухвали; рішення; постанови; судові накази.

Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку закінчується прийняттям постанови (ч. 3, ч. 4 ст. 258 ЦПК України).

Аналіз наведених положень закону приводить до висновку, що постанова суду апеляційної інстанції у даній справі за своєю суттю є судовим рішенням, а не рішенням суду, оскільки прийнята за результатами перегляду ухвали суду першої інстанції, якою вирішено процесуальне питання, а саме забезпечення позову в даній справі.

З наведеного слідує, що у суду апеляційної інстанції, який по суті вирішив лише процесуальне питання, а не ухвалив рішення по суті спору, відсутні правові підстави для розподілу судових витрат за наслідками перегляду ухвали суду про забезпечення позову. Такі витрати будуть розподілені під час вирішення спору по суті з ухваленням відповідного рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08 листопада 2022 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити АТ КБ «Приватбанк» списувати грошові кошти з будь-яких розрахункових рахунків, у тому числі, карткових, зарплатних карткових рахунків (карта № НОМЕР_3 ), відкритих на ім`я ОСОБА_1 в рахунок погашення відсотків за договором SAMDNWFC3 кредитна карта № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) до набрання рішенням законної сили.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: