Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 2-з/711/40/22
Справа № 711/3064/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2022 суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Демчик Р.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

встановив:

11 липня 2022 ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Предметом позову є наступні вимоги: 1) визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль ВАЗ 21083, 1992р.в., що придбаний 03.05.2019; автомобіль Опель Зафіра, 2008р.в.; вклад ОСОБА_2 до статутного капіталу ТОВ «Бібліотека інструментів», що становить номінальну вартість 6000грн. а також доходи одержані (нараховані) ОСОБА_2 від діяльності вказаного Товариства до моменту подання позову. 2) здійснити поділ спільного майна подружжя у такий спосіб: визнати за позивачем право власності на Ѕ частину квартири, залишивши іншу Ѕ частину квартири у власності відповідача; визнати за позивачем право власності на Ѕ частину автомобілів ВАЗ 21083 та Опель Зафіра, залишивши іншу Ѕ частину у власності відповідача, стягнути з відповідача на користь позивачки Ѕ частину дійсної вартості його частки у статутному капіталі ТОВ «Бібліотека інструментів», а також Ѕ частку доходу, отриманого відповідачем від діяльності вказаного Товариства на момент подання позову.

Ціна позовних вимог становить 467 782,50грн.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову. В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що на сьогодні у позивача відсутні підстави побоюватися, що відповідач зможе відчужити нерухоме майно (квартиру), оскільки таке майно набуте за час шлюбу і нотаріус обов`язково вимагатиме наявності згоди колишньої дружини. Також у позивача відсутні побоювання стосовно можливого відчуження корпоративних прав, адже позовні вимоги стосуються стягнення з відповідача Ѕ вартості таких прав, а для цієї мети не має значення, чи залишатиметься відповідач власником корпоративних прав, чи ні. Наявність іншого майна (зокрема, квартири) дозволяє розраховувати на стягнення компенсації за рахунок такого майна навіть у разі відчуження корпоративних прав. Проте, стосовно транспортних засобів позивачем заявлено майнові права, а не грошові вимоги (визнання права власності на Ѕ частку, а не стягнення грошової компенсації), тому в цій частині принциповим є саме збереження майна. Існуючий порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (постанова КМУ від 07.09.1998 №1388 зі змінами і доповненнями) не передбачає обов`язку співробітників сервісного центру перевіряти сімейний стан відчужувача автомобіля та вимагати письмову згоду дружини, тому у відповідача є всі можливості для відчуження транспортних засобів з метою унеможливлення включення їх до майна, що підлягає поділу. В такому разі виконання рішення суду в частині транспортних засобів в разі замовлення позову стане утрудненим або навіть унеможливлено.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх

вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також

відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди відповідачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Частиною 3 статті 151 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав для забезпечення позову: 1) невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду; 2) невжиття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з`ясувати причини, з яких потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Так, між сторонами існує спір щодо поділу майна, набутого під час шлюбу, а тому позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_1 .

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль ВАЗ 21083 1992 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , придбаний 03.05.2019 та автомобіль OPEL ZAFIRA 2008 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , придбаний 07.11.2020 року.

На підставі викладеного та, керуючись ст.ст. 149-154, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження транспортних засобів, а саме: автомобіль ВАЗ 21083 1992 року випуску, VIN-код НОМЕР_1 , придбаний 03.05.2019 та автомобіль OPEL ZAFIRA 2008 року випуску, VIN-код НОМЕР_2 , придбаний 07.11.2020 року які зареєстровані за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ).

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом.

Суддя: Р. В. Демчик