Справа № 930/530/22
№2/930/428/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2022 року Немирівський районний суд

Вінницької області

в складі головуючого судді: Алєксєєнка В.М.

при секретарі: Путій З.О.

позивачки: ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину на нерухомість на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_1 .

У будинку АДРЕСА_1 є зареєстрованим Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не проживає в житловому приміщенні понад 4 роки без поважних причин, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку участі не бере, особистих речей в будинку не має і взагалі будинком він не цікавиться.

Реєстрація Відповідача в будинку створює Позивачціперешкоди в користуванні житловою площею, а саме: плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації Відповідача проводить Позивачка, повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг не може тощо.

З 2019 року сторони не спілкуються, домовитися про добровільне зняття з реєстрації місця проживання сторони не можуть.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_1 вважає, що ОСОБА_2 втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою, понад 4 роки, відсутністю за місцем реєстрації, крім того не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Саме тому Позивачка, як власник житла, вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки Відповідач створює їй перешкоди у здійсненні права користування житлом.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні свій позов підтримала, просить справу розглянути у підготовчому судовому засіданні та позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак електронною поштою надіслав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, просить його задовольнити у повному обсязі, та справу розглянути за його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Квартирою, відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до положень ст. 150 ЖК України та ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Приписами ст. 383 Цивільного кодексуУкраїни та ст.150 ЖК України передбачено право власника використовувати житло для власного проживання членів сім`ї, інших осіб, та розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

У відповідності до положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння,користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 41 Конституції Українита ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним.

У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

При цьому положення ст. 391 ЦК України підлягають застосуванню у тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору.

Частиною 2 статті 405 ЦК України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено.

Відповідно до ст. 72 ЖК України особа визнається такою що втратила право користування жилим приміщенням в разі відсутності її понад встановлені терміни.

Відповідно до ст. 167 ЖК України. Член сім`ї який вибув з житлового приміщення в будинку (квартири), що належить громадянинові, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власницею житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії ВСС №172327 від 20.07.2005, що підтверджується вказаним свідоцтвом та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №8269498 від 07.09.2005.

Відповідно до письмових показань свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понад 4 роки.

Таким чином, порушення права власності мають бути усунуті відповідно до положень ст. 321 ЦК України, оскільки право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права, або обмежений у його здійсненні та тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 200, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 150, 167 ЖК України, ст.383, 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко