Дата документу 16.02.2022
Справа № 334/74/22
Провадження № 2/334/1503/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2022 року місто Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Коломаренко К.А.,

при секретарі Фарзаєвій К.А.,

за участі: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя звернулась ОСОБА_3 з позовом до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_4 , про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, в якому просить визнати за позивачем право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0311 га в межах згідно з планом, що складає 49,52% (що є 619/1250) від площі 0,0628 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:032:0392, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування пред`явлених вимог позивач зазначив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 . ОСОБА_5 залишив заповіт на все належне йому майно на ім`я позивача, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, ОСОБА_6 .. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, площею 0,0311га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:032:0392, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №452428 від 06.11.2009 року. Водночас оформити спадщину після смерті батька позивач не має можливості, через розбіжності площі земельної ділянки у державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 452428 від 06.11.2009 року (площа ділянки вказана 0,0311га, що складає 49,52% від площі 0,0628га) та рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-3313/2009 від 14 липня 2009 року, згідно якого за ОСОБА_5 було визнано право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яке розташоване на земельній ділянці, площею 331 кв.м., і рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-482/2008 від 25 березня 2008 року, яким визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 виділена земельна ділянка площею 318,51 кв.м. Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Чорненької О.М. № 97/02-31 від 21.04.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки, після смерті батька. Причиною відмови є неможливість встановлення складу спадкового майна, а саме неможливість визначення, яка частка у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0628 га, кадастровий номер :04:032:0392, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), належить спадкодавцю, ОСОБА_5 .

Ухвалою суду від 10.01.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження, встановлено учасникам справи строк для подання заяв по суті спору, за клопотанням позивача витребувано докази.

Ухвалою суду від 03.02.2022 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, визначених в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні поклалася на розсуд суду, не заперечувала проти задоволення вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача в судовому засіданні, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача, ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 30.10.2018 року (а.с. 15).

Факт родинних відносин між позивачем та померлим ОСОБА_5 підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_2 від 22.10.1974 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 від 22.08.1997 року (а.с. 16).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Судом встановлено, що на випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу,Чирва Л.А.,зареєстрованого в реєстрі за № 15525 від 27.12.2017 року, згідно якого все йому належне майно заповів позивачеві (а.с. 17).

Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

У судовому засіданні встановлено, що позивач після смерті спадкодавця звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 56).

Постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу, Чорненької О.М. № 97/02-31 від 21.04.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку у праві спільної часткової власності на земельну ділянку, після смерті батька позивача ОСОБА_5 у зв`язку з неможливістю нотаріуса встановити склад спадкового майна з метою видачі свідоцтва про право на спадщину, а також неможливістю виконання нотаріусом обов`язків щодо державної реєстрації прав у результаті вчинення такої нотаріальної дії (а.с. 9-11).

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Як вбачається з копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.12.2002 року, ОСОБА_5 був співвласником будинковолодіння АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_7 в рівних частках кожний. (а.с.19).

Рішенням тридцять другої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради №61/63 від 16.04.2009 року співвласникам житлового будинку по АДРЕСА_1 передано у спільну часткову власність по фактичному користуванню земельну ділянку (кадастровий номер :04:032:0392) площею 0,0628 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Зокрема ОСОБА_5 передано земельну ділянку площею 0,0311 га, що складає 49,52 % (від площі присадибної ділянки 0,0628 га) (а.с. 22).

На підставі рішення тридцять другої сесії п`ятого скликання Запорізької міської ради №61/63 від 16.04.2009 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку, з якого вбачається, що ОСОБА_5 є власником земельної ділянки площею 0,0311 га., що складає 49,52% від площі земельної ділянки 0,0628 га, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 28). Частка у спільній власності зазначена у відсотках, замість ідеальної частки.

Відповідно до ст. 85 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності, (спільна часткова власність).

Відповідно до підпункту 5.10 пункту 5 глави 1 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5 у правовому документі про відчуження частки майна вказуються арифметичні (у простих дробах) частки.

Відповідно до пункту 3 статті 17 Закону України про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 11.02.2010 року № 1878-6 документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими документами.

Відповідно до підпункту 4 пункту 21 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26.10.2011 року № 1141 реєстрацію нерухомого майна у Державному реєстрі речових прав проводиться у частках (не у відсотках).

Дослідивши надані докази, суд доходить висновку, що ОСОБА_5 належала земельна ділянку площею 0,0311 га, що складає 49,52 % (від площі присадибної ділянки 0,0628 га), тобто 619/1250 часток, яка має входити до складу спадкового майна, що підтверджується наданими правовстановлюючими документами, зокрема Рішенням органу місцевого самоврядування та Державним актом на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Разом з тим, з рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 14.07.2009 року у справі № 2-3313/2009 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_5 , третя особа: ОП ЗМБТІ, про поділ майна, що є у суспільній частковій власності, вбачається, що було визнано право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння АДРЕСА_1 за ОСОБА_5 , яке розташоване на земельній ділянці, площею 331 кв.м. (а.с. 23-26). При цьому судом не вирішувалося питання, тобто не входило до предмету спору, щодо права власності (переходу чи зміни розмірів) відносно земельної ділянки за вказаною адресою.

Крім того, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25.03.2008 року у справі № 2-482/2008 було визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 виділена земельна ділянка площею 318,51 кв.м. (а.с. 20-21). При цьому, судом визначався саме порядок користування земельною ділянкою, а не визначалось здійснення права власності на частку земельної ділянки.

Таким чином, з огляду на наявність розбіжностей в документах, в тому числі і в судових рішеннях, в частині площі земельної ділянки, яка належала спадкодавцеві нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З огляду на викладене, а також враховуючи існування перешкод для оформлення у нотаріальному порядку спадкових прав позивача, суд приходить до висновку про наявність підстав для захисту прав позивача як спадкоємця шляхом визнання права власності на частину земельної ділянки, площею 0,0311 га в межах згідно з планом, що складає 49,52% (що є 619/1250) від площі 0,0628 га, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 76-83, 89, 141, 158, 247, 263-265, 280-284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_3 до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа: ОСОБА_4 про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , право власності на частину земельної ділянки, площею 0,0311 га в межах згідно з планом, що складає 49,52% (що є 619/1250) від площі 0,0628 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення (використання) земельної ділянки: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :04:032:0392, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Суддя: Коломаренко К. А.