Провадження № 6/185/20/22
13 грудня 2022 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Перекопського М.М.,
за участю секретаря судового засідання Єгоричевої К.Ю.,
Ужовтні 2021 року до суду надійшла вищевказана заява про заміну сторони виконавчого провадження.
Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження було прийнято та призначено до розгляду.
У судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явилися, про причини неявки не повідомили, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином.
Ознайомившись із письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд вважає, що заява про заміну сторони виконавчого провадження не підлягає задоволенню в повному обсязі з підстав, викладених нижче.
Відповідно до розпорядження Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про визначення територіальної підсудності справ", підсудність Київського районного суду міста Донецька змінена на Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.
Отже, вказана справа підсудна Павлоградському міськрайонному суду Дніпропетровської області.
У свою чергу ухвалою Київського районного суду м. Донецька від 26 лютого 2014 року у вказаній справі було замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ "Кредитпромбанк" на ПАТ "Дельта Банк". Вказане підтверджується копією зазначеної ухвали.
Судом також встановлено, що ПАТ "Дельта Банк" на підставі договору про відсутплення прав вимоги №2305/К/1 від 16 вересня 2020 року передав усі свої права вимоги до третіх осіб заявнику, ТОВ "ФК "ЄАПБ". Вказане підтверджується копією вказаного договору.
До цього часу банком заходи, спрямовані на виконання рішення суду, вчинялися.
Так, згідно відповіді Східного МУ МЮ (м. Харків) від 11.12.2022 року, у Кіровському районому ВДВС м. Донецька ГТУЮ у Донецькій області перебували виконавчі провадження №32583077 та №32583077 з примусового виконання виконавчого листа №2-814, виданого 28 лютого 2012 року Київським районним судом м. Донецька. 15 травня 2012 року були винесені постанови про відкриття виконавчого провадження. Проте 07 листопада 2014 року було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання, відповідно до вимог п.9 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження". Станом на 09 грудня 2022 року повторно вищенаведені виконавчі документи до ВДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) не надходили та на виконанні не перебувають. Також, за даними АСВП, запитувані виконавчі документи, за якими боржником виступає ОСОБА_2 , а стягувачем - ПАТ "Кредитпромбанк", станом на 09.12.2022 року до ВДВС Східного МУ МЮ (м. Харків) не надходили та на виконанні не перебувають.
Згідно ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вказана норма кореспондується з положеннями ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до ст.89 ЦПК України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у заяві доказів. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії, та підтверджені належними доказами.
Відповідно до ч. 1 ст.22 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на 07.11.2014 року), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з п.9 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на 07.11.2014 року), виконавче провадження підлягає обов`язковому зупиненню у разі здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку або ліквідації банку відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" 4452-17.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній станом на 07.11.2014 року) строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання.
В силу ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував на необхідності дотримання принципу правової (юридичної) визначеності, які є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права (зокрема, рішення у справах «Єлоєв проти України», «Новік проти України»).
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року в справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності. У кожній конкретній справі суди мають ґрунтовно перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata. При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень від отримання інформації про рух справи.
У широкому розумінні принцип правової визначеності являє собою сукупність вимог до організації та функціонування правової системи з метою забезпечення перш за все стабільного правового становища індивіда шляхом вдосконалення процесів правотворчості та правозастосування.
Положення Закону України «Про виконавче провадження», що обмежують строк на пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання, є законодавчим втіленням принципу правової визначеності та встановлюють строк, протягом якого боржник може очікувати примусового виконання рішення, ухваленого не на його користь.
Протягом цього строку позивач (стягувач), який бажає примусово виконати рішення суду, повинен вжити всіх залежних від нього заходів для отримання виконавчого документу та пред`явлення його до примусового виконання.
Обґрунтовуючи заяву про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, представник ТОВ "ФК "ЄАПБ", як на поважні причини, посилається на те, що згідно договору про відступлення прав вимоги він став новим кредитором відносно вказаного кредитного договору, а оскільки станом на дату розгляду справи зазначене вище рішення суду не виконано, вважає за необхідне замінити сторону виконавчого провадження.
Проте з огляду на вказане, а також звертаючи увагу на те, що згідно постанови про повернення стягувачу виконавчого документу без виконання від 07.11.2014 року, тогочасний стягувач мав право на повторне пред`явлення виконавчого документа до виконання протягом року, а саме до 07.11.2015 року включно, проте вказаним правом не скористався, що підтвердждується матеріалами справи.
Отже, строки можливого звернення вказаного рішення суду до виконання сплили ще 07.11.2015 року, а зазначені заявником причини суд вважає суб`єктивними та такими, що обумовлені відсутністю належної організації діяльності юридичної особи.
Щодо відмови суду у задоволенні вимоги про заміну сторони виконавчого провадження суд приходить до наступного.
Згідно п.8.16 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №34/425 від 18.01.2022 року (провадження №12-69гс21) заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками незмінністю, виключністю, преюдиційністю, виконуватістю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється.
Відповідно правовій позиції, викладеній у пунктах 73 - 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України.
У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Докази, які надані заявником на підтвердження переривання строку звернення виконавчого документа до виконання, не підтверджують наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження по справі.
На підставі всього вищевикладеного, суд відмовляє у задоволенні вказаних вимог повністю.
Керуючись ст.260,433,442 ЦПК України, суд
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена у п`ятнадцятиденний строк безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський