Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/2133/21
Номер провадження: 2/511/55/22
19 квітня 2022 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Бобровська І. В.,
секретаря судового засідання - Захарової О.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Роздільна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області,
про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
В жовтні 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява.
Вказана позовна заява мотивована тим, що позивачка ОСОБА_1 є власником житлового будинку на праві приватної власності на підставі договору купівлі продажу від 30.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за N 935, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Фадєєвою Д.Ю. Відповідачі тривалий час (з 2010 року) не проживають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується показами сусідів, які викладені у заявах. За вказаною адресою відповідачі не отримують кореспонденцію та не рахуються у медичних закладах. Відповідачі жодних дій із зняття з реєстраційного обліку не вчиняють.
На підставі викладеного, позивачка просить визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втрати право користування житловим приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .
Додатково, позивачка заявила клопотання про витребування доказів. Вказане клопотання мотивоване тим, що її представником адвокатом Шкодіною Л.В. на підтвердження обставин, зазначених в позовній заяві було зроблено запити до Відділення поштового зв`язку с. Кучурган Одеської дирекції АТ "Укрпошта" та Кучурганської амбулаторії сімейної медицини, для необхідності отримання інформації про отримання відповідачами відповідної кореспонденції та перебування відповідачів на медичному обліку. Відповіді на адвокатські запити отримані не були, у зв`язку з чим вона просить суд витребувати зазначену інформацію ухвалою суду.
Ухвалою суду від 21.12.2021 року підготовче провадження по справі продовжено, у зв`язку з ненадходження затребуваної судом інформації.
01.02.2022 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Шкодіної Л.В. надійшла заява про відкликання клопотання про витребування від відділення поштового зв`язку с. Кучурган Одеської дирекції Акціонерного товариства "Укрпошта" інформації чи отримувалась особисто будь яка кореспонденція ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.70)
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.02.2022 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. (а.с.71-72)
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Шкодіна Л.В. надали на адресу суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити, справу розглянути за їх відсутності, не заперечують проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. На підставі ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилалась разом з копіями відповідних документів разом з розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Відповідно до поштового повідомлення вбачається, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за зареєстрованим місцем проживання відсутні, що свідчить про неможливість вручення відповідачам судової повістки.
Представник третьої особи голова Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Бакланов В.В. надав на адресу суду письмові пояснення, відповідно до яких зазначив про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог, просить суд розглянути справу за відсутності третьої особи.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв`язку з неявкою відповідачів та не повідомленням ними про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно дост. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", ч. 1 ст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.89 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі "Смірнова проти України").
Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі продажу від 30.12.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за N 935, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Фадєєвою Д.Ю., витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2020 року № 239429869 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 16.06.2021 року № 261919836. (а.с.7-8,12-13)
З вказаного договору купівлі продажу вбачається, що колишнім власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 була ОСОБА_3 (а.с.7) З п.16 вказаного Договору вбачається, що продаж майна здійснено за згодою чоловіка ОСОБА_2 (а.с.8)
З Витягу №44, складеного старостою Кучурганського старостинського округу Левицьким А.П. від 10.09.2021 року вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.9)
Вказане також підтверджується письмовими поясненнями сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , засвідченими старостою Кучурганського старостинського округу Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області та зареєстрованими в реєстрі за №11,12. (а.с.10-11)
Суд визнає покази свідків достовірними і приймає їх в якості доказів, оскільки вказаним свідкам, як сусідам, достовірно відомо, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 не мешкають з вересня 2010 року.
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Дані про їх заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 співвласником спірного житлового будинку не являються, в зазначеному житловому будинку не проживає і не користується ним. З матеріалів справи встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 є колишнею власницею житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Позивач заперечує проти реєстрації відповідачів за вказаною адресою, так як дані обставини перешкоджають їй в реалізації права володіння та користування належним їй на праві власності майном.
Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).
Згідно ст. 383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові N 6-92цс15 від 27 травня 2015 року, передбачений статтею 391 ЦК України спосіб захисту - усунення перешкод у здійсненні власником прав користування та розпорядженням своїм майном, підлягає застосуванню у тих випадках, коли між позивачем, який є власником майна і відповідачем, який користується спірним майном, не існує договірних відносин щодо цього майна і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі договору, укладеного з позивачем.
Пунктом 33 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" роз`яснено, що застосовуючи положеннястатті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391,396 ЦКпозов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Як вбачається із приписів ч. 1 та ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким чином судом достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 за місцем реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 не проживають з 2010 року, а тому суд вважає за необхідним визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням.
Доказів створення відповідачам перешкод для проживання в будинку з боку позивача суду не надано.
Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 як власника житлового будинку законні та обґрунтовані, оскільки реєстрація відповідачів в належному їй житловому будинку, порушує її право власності, створює перешкоди в користуванні власністю.
Керуючись ст.ст.12, 76, 81, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 319, 391, ч. 2 ст. 406 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратившим право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , втратившим право користування житловим приміщенням, за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення є підставою для зняття ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення є підставою для зняття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачка.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа Лиманська селищна рада Роздільнянського району Одеської області, адреса: Одеська область, Роздільнянський район, смт. Лиманське, вул. Центральна, 79.

Повний текст заочного рішення складено 28.04.2022 року.

Суддя І. В. Бобровська