Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2022 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді - Кваші І.М.,

секретаря судового засідання - Дем`яненко Н.М.,

за участі:

позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідачів - Гребеник І.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Чорнобай цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язку утримувати батька та брати участь у додаткових витратах,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в період часу з 1970 по 1980 роки, перебував у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_5 . В період сумісного проживання у них народилося двоє дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Проживаючи в сім`ї, він повністю забезпечував інтереси дітей, їх навчання та гармонійний розвиток. Після припинення фактичних шлюбних відносин з ОСОБА_5 ,. він за рішенням суду сплачував аліменти на її користь на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, до повноліття дочок. Заборгованості по аліментах не було. В лютому 2017 року він тяжко захворів, переніс інсульт, і став потребувати постійного стороннього догляду. В червні 2017 року його було поміщено до Центру надання соціальних послуг Чорнобаївської селищної ради, що розміщений в с.Богодухівка, де і перебуває по даний час. У 2021 році йому була призначена 1 група інвалідності. Він постійно потребує придбання ліків. Його пенсії (25 відсотків, що залишаються після перерахування 75 відсотків Центру надання соціальних послуг) на лікування не вистачає. Розмір пенсії на час звернення до суду становить 2756,00 грн. Єдиним доходом є отримувана пенсія, інших джерел доходу немає. Пенсія не забезпечує йому необхідного мінімуму проживання. Із близьких родичів, окрім відповідачів, нікого не має. Дочки в добровільному порядку матеріально не допомагають та не піклуються про нього. З огляду на це та враховуючи матеріальний та сімейний стан відповідачів, які є працездатними, позивач просив стягнути аліменти з відповідачів у розмірі, що становить частку від їх доходу, а саме в розмірі ј частини.

З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін.

Разом з тим, з урахуванням надходження зустрічної позовної заяви відповідачів про звільнення від обов`язку утримувати батька та брати участь у додаткових витратах, ухвалою суду від 05 жовтня 2022 року вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с. 85-86).

Від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив, у якому вона заперечила обставини, викладені в позові. Пояснила, що три роки з вказаних позивачем, як роки проживання з ОСОБА_5 , він провів в ув`язненні. Постійного проживання і в інші роки не було, а мали місце візити та тимчасове проживання, що завжди супроводжувалось сварками, спровокованими позивачем, побиттям бабусі та мами. Неодноразово мали місце виклики міліції та візити дільничного міліціонера. Одним з наслідків таких дій позивача є складні переломи щелеп та ребер у мами, сильний переляк у сестри, що призвів до заїкання. Також під час цих візитів він відбирав у дорослих будь-які фінанси, залишаючи сім`ю без засобів для існування. Він постійно чинив моральний та фізичний тиск. Вони перебували в постійному страху перед його візитом. Міг з`явитись посеред ночі і влаштувати скандал. Мав фактичні стосунки в цей період ще з кількома жінками, про що не соромився розповідати, не дотримуючись ніяких моральних та етичних норм. Вона з сестрою неодноразово були свідками нападів на маму позивачем із застосуванням сокири та ножа. Також була спроба позивача задушити бабусю, коли мами не було вдома, а вони з сестрою намагались відтягти його. Від сплати аліментів позивач систематично ухилявся, вдаючись до різних хитрощів, наприклад, змінюючи постійно місце роботи, працюючи неофіційно, оформляючи фіктивні лікарняні, змінюючи місце проживання тощо. І щоразу, пишучи заяви про несплату аліментів, мама отримувала пояснювальні листи, що або розмір зарплатні недостатній для стягнення аліментів, або у нього затяжний лікарняний, або вже немає інформації про місце роботи або про місце проживання. А іноді він присилав листи з погрозами мамі, щоб не зверталась з заявами про несплату аліментів. Ще у 2008 році позивач надсилав їй лист з вимогою утримувати його, зухвало грунтуючись тільки на тому, що вона має на це кошти, і погрожував, що подасть на неї і сестру до суду, якщо вони не будуть перераховувати йому кошти на картку у розмірі, який він визначить. А також телефонував з цього приводу з погрозами. Також зазначила, що вона одинока матір, має на утриманні неповнолітнього сина. Сестра ОСОБА_4 за усною домовленністю допомагає їй фінансово утримувати сина. А також вона щомісячно надає фінансову допомогу пристарілій мамі. Додала, що позивач має схильність жити за чужий рахунок. Він у позовній заяві стверджує, що не має більше рідні. Це є безсовісний і корисливий обман. Він проживав у цивільному шлюбі і має ще 8 дітей, яких зумисно не реєстрував на себе. Так, він мав можливість жити за кошти, які виплачувались на багатодітну одиноку матір державою. Також під цю аферу була отримана одинокою багатодітною матір`ю, іншою фактичною дружиною позивача, квартира в м.Черкаси. Цю квартиру він продав і придбав на ці кошти два будинки в с. Лукашівка. Один з цих будинків і дотепер є його власністю.

Від представника ОСОБА_4 адвоката Гребеник І.С. та ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява про звільнення від обов`язку утримувати батька та брати участь в додаткових витратах. Вона мотивована тим, що батьки позивачів за зустрічним позовом у шлюбі не перебували, періодами вели спільне проживання. Відповідач за зустрічним позовом не брав будь-якої участі у вихованні дітей, не піклувався про стан здоров`я останніх, що призвело до тяжких наслідків у вигляді хвороб. Не брав участі у забезпеченні їх матеріальних потреб, що призвело до звернення в 1980 році до суду з метою примусового стягнення аліментів з батька на утримання неповнолітніх дітей. У подальшому, після винесення рішення про стягнення аліментів, ОСОБА_1 вчинялися умисні дії, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення аліментів, такі як часта зміна місця роботи, оформлення тривалих лікарняних, умисне неоформлення трудових відносин. Тобто, аліментні зобов`язання ним регулярно не виконувалися. Відповідачем за зустрічним позовом систематично вчинялось фізичне та моральне насильство щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а також щодо їх матері та бабусі, на вихованні і утриманні яких перебували діти, неодноразовими були й випадки вимагання та крадіжок усіх заощаджень з боку ОСОБА_1 . Також зазначили, що він вів аморальний спосіб життя, був декілька разів засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів, неодноразово викликався до дільничного інспектора для проведення профілактичних бесід щодо вчинення насильства в сім`ї у відношенні до своїх неповнолітніх дітей. Усі перелічені вище обставини свідчать про умисне, систематичне ухилення ОСОБА_1 від виконання його батьківських обов`язків у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до досягнення ними повноліття. У зв`язку з цим просили звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_2 від обов`язку утримувати та брати участь у додаткових витратах батька та стягнути з нього судові витрати.

Також від представника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 адвоката Гребеник І.С. надійшов відзив на первісну позовну заяву. В ньому вказано, що право на стягнення аліментів на утримання батьків виникає за наявності непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі. Необхідність матеріальної допомоги залежить від матеріального становища батьків. Свідченням такої потреби є отримання матір`ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Позивач отримує пенсію у розмірі 2756,00 грн. щомісячно, що перевищує встановлений законодавством мінімум для цієї категорії осіб. Також, позивач перебуває в стаціонарному відділенні КУ «Центр надання соціальних послуг Чорнобаївської селищної ради». Відповідно до інформації, яка розміщена на офіційному сайті Чорнобаївської селищної ради Черкаської області (загальновідома обставина), «У відділеннях стаціонарного догляду особи перебувають на повному державному утриманні, одержують соціальну послугу стаціонарного догляду та відповідно до встановлених норм забезпечуються: житлом, одягом, взуттям, постільною білизною, м`яким і твердим інвентарем і столовим посудом; раціональним чотириразовим харчуванням, у тому числі з врахуванням віку і стану здоров`я, у межах натуральних норм харчування, передбачених для мешканців інтернатних установ; цілодобовим медичним обслуговуванням; медикаментами відповідно до медичного висновку; комунально-побутовим обслуговуванням». Крім того, за позивачем зареєстровано право власності на житловий будинок, від реалізації якого також можливо отримувати дохід. Крім того, позивачем у своїй заяві не обґрунтовано розмір аліментів, заявлений до стягнення, не доведено, що саме такого розміру буде достатньо для задоволення його потреб, так само як і не обгрунтовано в чому саме полягає необхідність несенняним витрат, які перевищують розмір його пенсійного забезпечення, враховуючи ту обставину, що позивач перебуває у центрі надання соціальних послуг на повному державному забезпеченні. Посилання позивача на ту обставину, що він, свого часу, сплачував аліменти на утримання своїх дітей, не обгрунтовує його позовні вимоги, а наявність самого лише рішення суду не свідчить про виконання ним свого такого обов`язку по відношенню до дітей. Враховуючи викладене, зазначають, що у ОСОБА_1 відсутня наявність потреби у матеріальній допомозі. Також повідомили, що у позивача, крім вВідповідачів, є ще одна повнолітня донька, ОСОБА_9 , а отже, у ОСОБА_1 є реальна можливість одержання утримання від інших дітей. Крім того, Відповідач-2 є одинокою матір`ю, на її утриманні перебуває неповнолітній син 2007 р.н., вона тимчасово не працює та має хронічні захворювання, які потребують постійного лікування. Відповідач-1 також має складні хронічні захворювання з дитинства, перенесла багато складних операцій, останні роки отримує лише мінімальну заробітну плату. Таким чином, просить суд відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів на утримання батька.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним - ОСОБА_1 підтримав позов. Пояснив, що після того як припинилися фактичні шлюбні стосунки з матір`ю відповідачів, щомісячно сплачував по 130 карбованців аліментів. Весь час намагався зустрітись з дівчатами. Він не спілкувався з дівчатами, оскільки на той час вже жив у Черкасах. А коли приїздив у Чорнобай , то йому говорили, що ці діти - не його. Тобто йому перешкоджали. Коли ОСОБА_4 хворіла, його не повідомляли. У 1976 році він звільнився з держстраху. Був засуджений, він не відбув повністю 3-річний строк покарання, призначений судом. Його звільнили раніше для відбудови народного господарства. Просив задовольнити первісний позов, в задоволенні зустрічного позову - відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний. Пояснила, що про ОСОБА_1 в неї немає жодного гарного спогаду. Коли він з`являвся вдома - траплялися лише скандали. З квітня 1980 року він перестав з ними жити, і з того часу вона його більше ніколи не бачила. Побачила лише у 2008 році, коли він прийшов до її подвір`я і вимагав дати контакти сестри ОСОБА_4 . Він не признався, що він їхній батько. Невдовзі від нього прийшов лист, вимагав кошти на своє утримання. Коли була дитиною родина жила бідно, було дуже скрутно з коштами. Батько не допомагав зовсім. Він бив матір. Мама постійно ходила до виконавчої служби щодо несплати аліментів.

Представник відповідачів за первісним позов та позивачів за зустрічним - адвокат Гребеник І.С. зазначила, що первісний позов необгрунтований. В додатках до нього міститься рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів. Проте доказів їх сплати не надано. У дочок ОСОБА_1 є підстави для звільнення від обов`язку утримувати батька. Також відсутні докази того, що ѕ пенсії позивача забирає центр, де він утримується. В цьому центрі він повністю забезпечений. Щодо зустрічного позову - просила його задовольнити. Пояснила, що ОСОБА_1 не виконував батьківські обов`язки взагалі. Просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний. Також в судовому засіданні Гребеник І.С. заявила про намір подати протягом 5 днів доказів на підтвердження судових витрат за надання правничої допомоги.

Відповідач за первісним та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань від неї не надходило.

Від представника ОСОБА_4 та ОСОБА_2 адвоката Андрощука С.В. надійшло клопотання про розглядсправи за його відсутності.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Виходячи з приписів ст. ст. 223 ЦПК суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились.

Суд, заслухавши учасників справи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва по народження ОСОБА_4 її батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 8).

В свідоцтві про народження ОСОБА_7 батьками зазначені також ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (а.с. 9).

Судом встановлено та сторонами визнано, що ОСОБА_7 після одруження присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

Рішенням Чорнобаївського районного народного суду від 13 листопада 1980 року, справа №2-441, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 1/3 частину всіх видів доходів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до повноліття дітей (а.с. 10).

За довідкою серії 12 ААВ № 354374 від 07 жовтня 2021 року ОСОБА_1 встановлено І Б групу інвалідності, безтерміново. Вказано, що він потребує постійного стороннього догляду та допомоги, частково залежний від сторонніх осіб (а.с. 11).

Позивачем до позову додано довідку про доходи №581628 від 05 липня 2022 року, згідно з якою за період з 01 серпня 2021 року по 31 липня 2022 року сума пенсії ОСОБА_1 становить 27895,70 грн. (а.с. 12).

За довідкою №777718 від 10 вересня 2020 року ОСОБА_1 отримував пенсію за віком за період з жовтня 2019 року по вересень 2020 року всього 22006,66 грн. (а.с. 13).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 29 вересня 2022 року №311235357 ОСОБА_1 має у власності будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 75-76, 114).

Крім дочок, які є учасниками справи у ОСОБА_1 є дочка - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис №9 від 10 серпня 1970 року, складений Гудзівською сільською радою Звенигородського району Черкаської області (відповідь Бучанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області від 30 вересня 2022 року №2834/22.16.28, на запит адвоката, а.с. 79, 113).

За інформацією Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 18 жовтня 2022 року згідно даних книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку на ім`я ОСОБА_1 було зареєстровано та видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №647259 від 08 лютого 2007 року, загальною площею 0,2500 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с. Лукашівка Чорнобаївського району (а.с. 92-94).

Судом досліджено копію трудової книжки ОСОБА_1 та довідку про заробіток для обчислення пенсії, надані Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області (а.с. 99-103).

Вивчивши довідку про заробіток для обчислення пенсії, суд приходить до висновку, що факт сплати ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей у розмірі по 130 карбованців щомісяця (про що зазначив позивач у судовому засіданні) не підтверджується, оскільки його заробітки, вказані в довідці, не настільки великі та унеможливлюють стягнення 1/3 частини у розмірі 130 карбованців щомісяця.

На запит адвоката Гребеник І.С. Комунальною установою «Центр надання соціальних послуг Чорнобаївської селищної ради» надано відповідь №265 від 20 жовтня 2022 року. Так, ОСОБА_1 з 01.01.2021 року надається соціальна послуга догляд стаціонарний за рахунок бюджетних коштів Чорнобаївської селищної територіальної громади, та він зарахований на повне державне утримання у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання с.Богодухівка комунальної установи «Центру надання соціальних послуг Чорнобаївської селищної ради». Вартість утримання з 01.01.2022 року становить 12297,60 грн. на місяць. Фінансування соціальної послуги «догляд стаціонарний» здійснюється з бюджету Чорнобаївської селищної територіальної громади. Основні заходи, що складають зміст соціальної послуги стаціонарного догляду та входять у вартість перебування, передбачають: забезпечення умов для стаціонарного перебування, забезпечення харчуванням; допомога у дотриманні особистої гігієни, самообслуговуванні; спостереження за станом здоров`я та організація надання медичної допомоги, у тому числі відповідно до призначень лікарів; надання реабілітаційних послуг відповідно до індивідуальних програм реабілітації; організація денної зайнятості та дозвілля, психологічна підтримка. Ліки згідно призначеного лікування ОСОБА_1 отримуєу межах кошторисних призначень комунальної установи (а.с. 132).

Судом досліджено довідку-характеристику ОСОБА_1 , видану виконавчим комітетом Чорнобаївської селищної ради №103 від 11 жовтня 2022 року. Так, ОСОБА_1 проживав в АДРЕСА_1 з 1998 року разом із співмешканкою ОСОБА_13 . Разом з ними проживали сім неповнолітніх дітей. Батьківство на дітей не встановлено. ОСОБА_13 рахувалася як мати одиночка та отримувала соціальну допомогу на дітей. Біологічний батько дітей ОСОБА_1 за час проживання в с. Лукашівка не працював. До виховання дітей відносився грубо, з застосуванням фізичної сили, висловлюючись в адресу дітей нецензурними словами, принижуючи їх гідність. Своїми діями в адресу дітей спонукав їх до жорстокості і ненависті. Зустрічалися випадки закриття дітей в погребі та вигнання дітей на вулицю в нічний час. Неповнолітні діти ночували в пустуючому будинку. Своїми діями ОСОБА_1 по відношенню до виконання ним своїх батьківських обов`язків до своїх неповнолітніх дітей заслужив негативної оцінки, результатом якого на даний час є перебування громадянина ОСОБА_1 в будинку пристарілих (а.с. 133).

Згідно з інформацією Головного управління ДПС у Черкаській області від 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 за період з 1 кв. 2019 року по 2 кв. 2022 року доходів не мав (а.с. 152-153).

Крім того, за клопотанням представника відповідачів за первісним позовом судом було витребувано виписки по рахункам АТ КБ «Приват Банк» ОСОБА_1 за період з 01 січня 2019 року по 26 жовтня 2022 року (а.с. 155-165).

Судом досліджено протокол опитування свідка ОСОБА_5 , яка є матір`ю ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Вона пояснила, що виховувала дітей разом з своєю матір`ю, їх бабусею. Коли проживали разом з ОСОБА_1 , то він працював у госстрасі, але грошей додому не приносив і їм не давав, пояснював, що він навчається в університеті в Києві на юриста, тому всі гроші витрачає на навчання. Вони з бабусею тримали свиней, то коли він їхав в Київ - забирав усе м`ясо і сало, продавав там це все, а гроші лишав собі. Коли вона його вигнала, то він одного разу прийшов вночі і викрав усе, що було в неї дорогоцінного: сережки, годинник. Життям своїх дочок ніколи не цікавився, навіть коли з ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) лежали в обласній лікарні в реанімації, то не провідував її, хоча ситуація з її здоров`ям була тяжка. Аліменти на постійній основі не платив, були великі заборгованості, змушував писати листи, що не має претензій до нього щодо сплати аліментів. Постійно вчиняв насильство і щодо неї, і щодо бабусі. Дочок малих колись викинув через вікно на сніг, їх потім міліція шукала, і після цього ОСОБА_4 ( ОСОБА_4 ) почала заїкатися. Постійно писав на неї доноси, намагався, щоб її в тюрьму посадили, щоб дітей забрали в дитбудинок, а в нього тоді не було б обов`язку платити аліменти, бо він же юрист і в законах того часу орієнтувався. Був справжнім тираном, її бив на очах у дітей так, що зламав ребра, а свою рідну матір облив сірчаною кислотою, бо вона не віддала йому гроші, які на похорон збирала. Але вона заяву на нього не написала, пожаліла сина (а.с. 134-139).

Також суд вивчив протокол опитування свідка ОСОБА_15 , яка була класним керівником у ОСОБА_4 з 5 по 10 клас. Вказано, що ОСОБА_4 характеризувалася позитивно, навчалася дуже добре, була старанною. Вона, як класний керівник, двічі на рік відвідувала сім`ю за місцем проживання. Діти проживали з матір`ю та бабусею, батька жодного разу за п`ять років не бачила, на батьківські збори не з`являвся, навчанням та успіхами доньки не цікавився, до школи приходила тільки мама. Коли вона запитала ОСОБА_4 за батька, сказала, що з батьком не спілкуються, він до них не приїжджає. З того, що вона чула за нього, то він постійно змінював місце проживання та співмешканок, проживав у с. Лукашівка, недалеко від Чорнобая , проте не приїжджав, хоча й міг би. Батьком був нехорошим, не бачив як росли його діти, своїх обов`язків не виконував. У ОСОБА_7 вона викладала іноземну мову, вчилася дівчина добре. Бувала в них дома, бо до ОСОБА_4 навідувалася і батька ніколи не було, як казали діти - з ними не проживає, не спілкується і не допомагає їм (а.с. 140-142).

Допитана в судовому засіданні як свідок відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним - ОСОБА_2 повідомила, що батько з ними не жив, хоч і каже про це. Вони з мамою шлюб не реєстрували. Він лише інколи з`являвся. Господарство тримали мама і бабуся. Батька вони боялися. Постійно було насилля і скандали з його боку, причому по будь-якій причині. Міг вигнати на вулицю. Батько ніколи не цікавився ні їхнім навчанням, ні здоров`ям. Тобто жодним чином не піклувався про них. Хоча адреси вони ніколи не змінювали.

Свідок ОСОБА_16 допитана в судовому засіданні зазначила, що дуже добре товаришує зі школи з ОСОБА_4 , вони однокласники. З 1981 року до закінчення школи вони ходила в один клас. ОСОБА_7 знає як молодшу сестру ОСОБА_4 . Вони дуже добре дружили. Їхнього батька вона ніколи раніше не бачила. ОСОБА_4 з дитинства на батька була ображена за те, що він ображав матір. Вона його боялася і заїкалася. Ніколи вона не чула від дівчат, що батько вітав їх з днем народження чи якось спілкувався. Коли ОСОБА_4 сильно хворіла та лежала в реанімації більше місяця, батька теж поряд не було.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 повідомила, що вона колишня дружина двоюрідного брата ОСОБА_1. ОСОБА_6 . ОСОБА_1 знає з не дуже хорошої сторони. Колись вона з чоловіком заїхали до нього в м. Черкаси. Він там жив з дружиною та дітьми. В квартирі було бідно. Вона постійно спілкувалась з матір`ю дівчат - ОСОБА_5 . Ніколи не говорила вона, що ОСОБА_1 допомагає. Навпаки скаржилась, що нічого не платить. Їй колись чоловік платив аліменти - приблизно 3 рублі. Аліментів розміром 130 рублів на той час бути не могло.

В судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_22 . Вона надала такі показання. ОСОБА_7 - її двоюрідна племінниця. Вона у своєї двоюрідної сестри ОСОБА_5 бувала постійно. Спочатку ОСОБА_1 жив з ними, а потім покинув. Надя дівчат ростила сама, з допомогою своєї матері. Аліментів розміром 130 рублів на той час бути не могло. Наприклад, їй виплачували пенсію по втраті батька - 15 карбованців. ОСОБА_1 постійно бив ОСОБА_5 . Ніколи не допомагав. Навіть коли дитина була дуже хвора. Дівчата часто були в неї в гостях. ОСОБА_4 , коли йшла в перший клас, внаслідок перенесенного насильства сильно заїкалась. Після того, як ОСОБА_1 покинув ОСОБА_5 , більш ніколи не з`являвся.

Щодо інформації про відповідачів за первісним позовом суд досліджено докази та встановлено наступні обставини.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 22 лютого 2013 року №9 встановлено, що ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_29 , відомості про батька внесено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 41-42, 111-112).

Згідно з Індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_2 , форма ОК-5 Пенсійного фонду України, від 28 вересня 2022 року, після 2010 року ОСОБА_2 доходів не отримувала (а.с. 115).

За випискою із медичної карти хворого №4299, ОСОБА_2 проходила стаціонарне лікування з 06 червня 2021 року по 14 червня 2021 року з приводу неврологічних захворювань (а.с. 120).

Також в ОСОБА_2 наявні офтальмологічні захворювання (виписка з медичної карти №2022/349, а.с. 121).

Відповідно до Індивідуальних відомостей про застраховану особу - ОСОБА_4 , форма ОК-5 Пенсійного фонду України, від 24 червня 2022 року, за січень, лютий, березень 2022 року ОСОБА_4 сплачувала добровільні внески, передбачені договором про добровільну участь, для нарахування пенсії, по 6500 грн. (а.с. 116-118).

Відповідно до довідки лікаря від 09 червня 2018 року ОСОБА_4 має в анамнезі 7 лапаротомій (а.с. 68, 119).

Згідно із ч. 1 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, наддавши докази відповідно до вимог ст. ст. 76 82 ЦПК.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно зі статтею 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

За ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, держаних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, та від 10 жовтня 2018 року у справі №301/160/17.

ОСОБА_1 обгрунтовує позовні вимоги посиланням на те, що він є непрацездатним, отримує пенсію у розмірі 2756,00 грн. на місяць, більша частина з яких перераховується Центру, на утриманні якого він перебуває. Проте за інформацією КУ «Центр надання соціальних послуг Чорнобаївської селищної ради» ОСОБА_1 з 01.01.2021 року надається соціальна послуга - догляд стаціонарний за рахунок бюджетних коштів Чорнобаївської селищної територіальної громади, та він зарахований на повне державне утримання у відділенні стаціонарного догляду для постійного або тимчасового проживання с.Богодухівка комунальної установи «Центру надання соціальних послуг Чорнобаївської селищної ради». Вартість утримання з 01.01.2022 року становить 12297,60 грн. на місяць. Фінансування соціальної послуги «догляд стаціонарний» здійснюється з бюджету Чорнобаївської селищної територіальної громади.

Разом з тим, ним не надано доказів перерахування коштів на рахунки Центру.

Крім того, у власності ОСОБА_1 перебуває житловий будинок з земельною ділянкою у с. Лукашівка Золотоніського (Чорнобаївського) району Черкаської області. Вказаний актив у разі надання в оренду чи продажу також може приносити йому додатковий дохід.

Також ОСОБА_1 зазначає, що йому потрібні кошти для придбання ліків, проте доказів цього він не надав.

Позивачем не надано доказів, що отримуваний ним дохід у вигляді пенсії не забезпечує його потреб, а матеріальне становище є скрутним.

До того ж за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, становить: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Позивач є пенсіонером, перебуває на обліку у Чорнобаївському відділі ГУПФУ у Черкаській області та отримував за травень, червень та липень 2022 року пенсію у розмірі 2756,00 грн. щомісячно, що перевищує встановлений законодавством мінімум для цієї категорії осіб.

Тобто позивач за первісним позовом отримує пенсією по інвалідності у розмірі, що забезпечує йому прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

А відтак, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову.

Щодо вимог за зустрічним позовом суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 N 3 обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України, не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК).

За ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Частиною 1 ст. 155 СК України визначено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Відповідно до ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Згідно зі ст. 180 СК країни батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

З досліджених судом доказів, зокрема, показань свідків вбачається, що ОСОБА_1 не брав будь-якої участі у вихованні дітей. Крім того, він не цікавився життям дочок, систематично вчиняв фізичне та моральне насильство щодо них, а також щодо їх матері та бабусі.

До того ж показання свідків підтверджують, що останній не піклувався про стан здоров`я дітей.

Також він не брав добровільної участі у забезпеченні їх матеріальних потреб. У зв`язку з чим мати дітей була змушена звернутись до суду з метою примусового стягнення аліментів на їх утримання. Враховуючи показання свідків, суд встановив, що аліментні зобов`язання не виконувалися в повній мірі.

Згідно з характеристикою старости с. Лукашівка та показань свідків, ОСОБА_1 вів аморальний спосіб життя, був засуджений за вчинення злочинів (що підтвердив і сам ОСОБА_1 ), вчиняв насильство в сім`ї у відношенні до своїх неповнолітніх дітей.

Вказані обставини свідчать про умисне, систематичне ухилення ОСОБА_1 від виконання його батьківських обов`язків у відношенні ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до досягнення ними повноліття.

Враховуючи викладене, зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язку утримувати батька та брати участь у додаткових витратах підлягає до задоволення.

Щодо стягнення судових витрат, а саме судового збору, сплаченого за подання зустрічної позовної заяви суд зазначає наступне.

Кожною з позивачів за зустрічним позовом було сплачено по 992,40 грн. судового збору (квитанції, а.с. 55, 56).

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на повне задоволення позовних вимог за зустрічним позовом, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_2 підлягає до стягнення судовий збір у розмірі по 992,40 грн. на кожну.

З приводу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_2 адвокат Гребеник І.С. до завершення судових дебатів заявила, що подасть докази судових витрат своїх довірителів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У зв`язку з цим, суд вважає вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу на час ухвалення рішення по суті спору передчасним.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення аліментів на утримання батька - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 та ОСОБА_7 до ОСОБА_1 про звільнення від обов`язку утримувати батька та брати участь у додаткових витратах - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 та ОСОБА_7 від обов`язку утримувати батька - ОСОБА_1 , та брати участь у додаткових витратах.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_7 понесені судові витрати у виді судового збору у розмірі 992,40 грн., по 496,20 грн. на користь кожної.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач-1: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач-2: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя І.М. Кваша