Справа № 525/154/22
Провадження №2/525/126/2022 Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.05.2022 Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:
головуючої - судді Прасол Я.В.,
секретаря судового засідання Хоменка М.М.,
з участю представника позивача адвоката Лисенко Н.В.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в селищі Велика Багачка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача адвокат Лисенко Наталія Василівна, до Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання за спадкоємцем права на завершення приватизації земельних ділянок,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою до Великобагачанської селищної ради Миргородського району Полтавської області про визнання за спадкоємцем права на завершення приватизації земельних ділянок.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 . Після її смерті залишилось спадкове майно, до складу якого, поряд з іншим майном, входять земельні ділянки загальною площею 0,43 га, з яких 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в с. Багачка Перша, Миргородського (колишнього Великобагачанського) району, Полтавської області.
Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Багачанської Першої сільської ради №124 від 09.10.2003 спадкоємцем на спадщину померлої ОСОБА_2 житловий будинок, все інше майно, і земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі державного акту №085661 є позивач. На вказану земельну ділянку ним отримано свідоцтва про право на спадщину.
Постановою державного нотаріуса Першої Полтавської державної нотаріальної контори Махринської О.В. від 14.01.2022 йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,43 га, з них: 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в с. Багачка Перша, Миргородського (колишнього Великобагачанського) району, Полтавської області.
Посилається на те, що ОСОБА_2 мала право на завершення приватизації земельних ділянок загальною площею 0,43 га, які знаходяться в с. Багачка Перша Миргородського (колишнього Великобагачанського) району, Полтавської області, якій земельні ділянки за життя були передані у власність, але вона не встигла виготовити правовстановлюючі документи на них.
Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 24.03.2022 було відкрито провадження по справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.04.2022. Відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками та роз`яснено право подати відзив по справі (а.с.18). У подальшому підготовче засідання у справі відкладено на 10.05.2022.
Відповідач Великобагачанська селищна рада Полтавської області позовну заяву з додатками отримав, відзиву на позовну заяву в установленому законом порядку не подав, подав заяву у якій заявлені позовні вимоги визнав повністю ( а.с. 51, 58).
У підготовчому засіданні представник позивача адвокат Лисенко Н.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, просила позов задовольнити.
Позивач ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явився, про день та час підготовчого засідання повідомлений належним чином.
Представник відповідача Великобагачанської селищної ради Полтавської області у підготовче засідання не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі (а.с. 51,58).
Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Оскільки відповідач позовні вимоги ОСОБА_1 визнав повністю, просив проводити розгляд справи без участі його представника, суд прийшов до переконання про можливість ухвалення рішення по справі у підготовчому провадженні.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.12.2010, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , актовий запис №124 (а.с.4).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.11.1949, актовий запис №42, позивач ОСОБА_1 є рідним сином померлої ОСОБА_2 (а.с.5).
Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Багачанської Першої сільської ради №124 від 09.10.2003 спадкоємцем на спадщину померлої ОСОБА_2 житловий будинок, все інше майно, і земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала їй на підставі державного акту №085661 є ОСОБА_1 (а.с.11).
Спадщину після смерті ОСОБА_2 в установленому порядку, як спадкоємець за заповітом прийняв позивач по справі ОСОБА_1 , що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с.29-48).
Згідно архівного витягу №01-41/565 від 26.11.2021 з рішення 5 сесії 22 скликання Багачанської Першої сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 14.03.1995 було прийнято рішення про надання безоплатно у приватну власність землі: ОСОБА_2 0,43 га, з них 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.9).
Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Махринської О.В. №22/02-31 від 14.01.2022 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку загальною площею 0,43 га, з яких: 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 , у зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна (а.с.12).
З довідки №21 від 11.02.2022 Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області встановлено, що ОСОБА_2 передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки площею 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.13).
З довідки №127 від 06.05.2022 Виконавчого комітету Великобагачанської селищної ради Великобагачанського району Полтавської області встановлено, що згідно записів погосподарської книги №2 с. Багачка Перша за 2001-2005 роки, об`єкт погосподарського обліку, особовий рахунок № НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 , голова двору ОСОБА_2 станом на 01.01.2001. За гр. ОСОБА_2 обліковується житловий будинок з господарськими будівлями на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,09 га, і земельна ділянка площею 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, передані безоплатно у приватну власність згідно рішення 5 сесії 22 скликання Багачанської Першої сільської ради від 14.03.1995.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Частиною 1 ст. 22 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на початок приватизації) було передбачено те, що право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.
Положеннями статей 6, 56, 67 ЗК України 1990 року (у редакції, чинній на початок приватизації) передбачено, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок, зокрема, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) та для ведення підсобного господарства.
Громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність земельні ділянки:
- для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських споруд у розмірі не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 га;
- для ведення підсобного господарства - не більше 0,6 гектара.
За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара.
Приватизація земельних ділянок передбачена постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року N 2200-XII "Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі" та Декретом Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року N15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" (далі - Декрет).
Разом із тим порядок виготовлення та видачі державних актів на право власності на земельну ділянку було зазначено в Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України по земельних ресурсах 04 травня 1999 року N 43 (далі - Інструкція N 43).
Відповідно до ч.1 ст. 23 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на початок приватизації) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.
Законом України від 25 жовтня 2001 року N 2768-III прийнято нову редакцію ЗК України, який набрав чинності 01 січня 2002 року.
Відповідно до пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України 2002 року рішення про надання в користування земельних ділянок, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу. Установлено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету, є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. У разі прийняття відповідними органами рішення про погодження місця розташування об`єкта або про надання дозволу на розроблення проекту відведення земельної ділянки до 01 січня 2008 року передача в оренду таких земельних ділянок із земель державної та комунальної власності здійснюється без проведення земельних торгів (аукціонів).
Пунктом 1 Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» визначено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України.
Згідно зі ст.125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку виникає із моменту державної реєстрації цього права. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, спадкоємці мають право звертатися до суду із вимогами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.
Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.
ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю чи укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х "Перехідні положення" ЗК України.
Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.
За вищенаведених обставин, з урахуванням сукупності матеріалів цивільної справи, суд вважає доведеним, що ОСОБА_2 розпочато процедуру приватизації земельної ділянки загальною площею 0,43 га, з них 0,09 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, які знаходяться в АДРЕСА_2 , на підставі протокольного рішення 5 сесії 22 скликання Багачанської Першої сільської ради народних депутатів Великобагачанського району Полтавської області від 14.03.1995, яку померла ОСОБА_2 не встигла завершити з незалежних від неї причин - у зв`язку зі смертю.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 49, 200, 247, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та отримання правовстановлюючих документів на земельні ділянки загальною площею 0,43 га, з яких: 0,09 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,34 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На виконання п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України судом зазначається повне найменування сторін: позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; представник позивача: адвокат Лисенко Наталія Василівна, адреса здійснення діяльності: АДРЕСА_1 , свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №248 від 26.12.1995; відповідач: Великобагачанська селищна рада Миргородського району Полтавської області, юридична адреса: вул. Шевченка, 73, селище Велика Багачка, Миргородського району, Полтавської області, код ЄДРПОУ - 21044600.

Повний текст рішення суду виготовлено 20.05.2022.

Суддя Я.В. Прасол