ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року м.Суми

Справа №591/1913/21

Номер провадження 22-ц/816/692/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕНЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана Віктора Івановича,

на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення, в складі судді Сидоренко А.П., постановлену в м. Суми,

в с т а н о в и в :

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебувала цивільна справа за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 травня 2022 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

24 травня 2022 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І. звернувся до суду з клопотанням про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення компенсації судових витрат, пов`язаних з розглядом справи внаслідок необґрунтованих дій позивача в цивільній справі № 591/1913/21. Вказував, що необґрунтованість дій позивача полягає в тому, що після направлення адвокатського запиту представником відповідача про надання інформації по суті спору, з`ясування всіх обставин спору, доведення відсутності підстав для задоволення позову, банк перед призначеним судовим засіданням ініціював питання про залишення позову без розгляду.

Просив стягнути АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 7500 грн в рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу, посилаючись на відповідні докази понесення відповідачем таких витрат, а також 33 грн судових витрат за поштове відправлення відзиву з додатками.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Цуркан В.І., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та ухвалити нове рішення, яким стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 7500 грн на відшкодування понесених судових витрат на правничу допомогу та 33 грн судових витрат за поштове відправлення.

Вказує, що у визначений законом строк та відповідними доказами суду було доведено наявність у відповідача судових витрат на правничу допомогу адвоката, а також супутніх судових витрат у вигляді оплати поштового відправлення.

Вважає, що заявлена до стягнення сума витрат на правничу допомогу відповідача є співмірною, допустимою, обґрунтованою та відповідає складності справи, та об`єму наданих послуг. Зазначає, що відмова відшкодувати судові витрати стороні свідчить про обмеження доступу до правосуддя або втручання у право власності.

Доводить необґрунтованість дій позивача щодо пред`явлення позову до ОСОБА_1 , про залишення якого без розгляду, банк подав заяву після надходження адвокатського запиту.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачем до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

21 липня 2022 року від представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана В.І. надійшла заява про розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та його представника.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи представнику ОСОБА_1 адвокату Цуркану В.І. в ухваленні додаткового рішення про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, суд першої інстанції мотивував таке своє рішення тим, що відповідачем не надано суду належних доказів на підтвердження факту зловживання позивачем процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних дій сторони, як передбачено вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України, що виключає право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача, у порядку ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Такий висновок суду відповідає вимогам закону.

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Частиною 5 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право вимагати компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У п. 38 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про відшкодування здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У такому разі заявлені вимоги розглядаються у цій же справі одночасно із вчиненням наведених процесуальних дій. При цьому, саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтовані дії позивача.

Згідно з ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Частиною 9 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Правовий аналіз вказаних положень свідчить, що звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат, відповідачу, згідно з процесуальним обов`язком доказування, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 543/408/17.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат, як на підставу необґрунтованих дій позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», адвокат Цуркан В.І. посилався на необґрунтованість звернення банку до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Також, право на звернення особи до суду з позовом гарантоване Конституцією України (статті 55, 124).

Таким чином, звернення позивача до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим законом, та відповідно безумовним доступом до правосуддя, незалежно від обґрунтованості позову та суду, до якого такий позов подано.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» реалізувало передбачене цивільно-процесуальним законом України право на звернення позивача до суду із заявою про залишення позову без розгляду.

За таких обставин, суд не зобов`язаний при вирішенні відповідного питання з`ясовувати обставини, які стосуються суті справи або мотивів, у зв`язку з якими така заява подана. Достатньою підставою для вирішення питання про залишення позову без розгляду є лише подання такої заяви до початку розгляду справи по суті.

Таким чином, заява про залишення позову без розгляду подана з дотриманням вимог закону, оскільки на час подачі такої заяви діє норма ЦПК України, що допускає вчинення цієї процесуальної дії, і тому не може розцінюватися, як необґрунтовані дії позивача.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що в діях позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» відсутнє зловживання процесуальними правами та за відсутності доказів необґрунтованості його дій, правильно не вбачав підстав для задоволення заяви представника відповідача про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Фактично доводи апеляційної скарги за своїм змістом є доводами заяви, яким суд першої інстанції надав належну правову оцінку. Порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час вирішення питання щодо компенсації судових витрат судом апеляційної інстанції не встановлено.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що процесуальне питання щодо компенсації судових витрат судом першої інстанції вирішено з дотриманням вимог закону, у зв`язку з чим колегія суддів приходить до висновку про залишення ухвали суду без змін, а скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цуркана Віктора Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 02 червня 2022 року про відмову в ухваленні додаткового рішення у справі за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. Ю. Кононенко

Судді: Т. А. Левченко

С. С. Ткачук