Справа № 932/7563/21
Провадження № 2/932/4577/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

за участі

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про визнання нарахованої заборгованості за водопостачання та водовідведення безпідставною, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про визнання боргу недійсним.

У своєму позові з урахуванням уточненої позовної заяви, позивач просить суд зобов`язати комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, виключити із особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 заборгованість попередніх мешканців (споживачів) за послуги водопостачання у сумі 16876 грн. 09 коп., що виникла за період часу до 20 березня 2020 року.

В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що не погоджується з отриманим від відповідача рахунком повідомленням № 23574 за квітень 2021 року. Вказує, що з 26.09.2020 року вона стала повноправною власницею квартири у АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , серія та номер НОМЕР_2 , виданого 20.03.2020.

До набуття права власності на вищевказану квартиру ОСОБА_3 лише була прописана у ній та з 2019 року стала єдиним наймачем квартири, під час отримання квитанцій на оплату нарахованого боргу за послуги водопостачання, вона начебто постала перед фактом заборгованості попередніх власників зазначеної квартири за теплопостачання перед КП «Дніпроводоканал» ДМР. Так згідно довідки - повідомлення КП «Дніпроводоканал» ДМР про стан заборгованості за адресою квартири за особовим рахунком № НОМЕР_3 станом на 01.03.2022р. рахується заборгованість у розмірі 16 876, 09 грн.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не погоджуються з позовними вимогами, вважає їх незаконними та необґрунтованими, оскільки з позовної заяви вбачається, що позивач просить виключити із особового рахунку № НОМЕР_3 заборгованість попередніх власників квартири у АДРЕСА_1 за послуги з водопостачання шо виникла до 20.03.2020 року.

Однак відповідач вважає, що КП «Дніпроводоканал» ДМР надавало послуги з водопостачання в тому числі і за адресою: АДРЕСА_1 та надання послуг не спростовується позивачем, але в порушення норм законодавства споживачі послуг не виконували обов`язків щодо їх оплати, тому за адресою АДРЕСА_1 , за особовим рахунком № НОМЕР_3 утворилась заборгованість.

Вказана заборгованість почала утворюватись з 2001 року через сплату за спожиті послуги не в повному обсязі. З 2009 року абонент взагалі припинив сплачувати за послуги водопостачання та водовідведення.13.03.2019 року на підставі звернення ОСОБА_4 контролером абонентної дільниці Амур- Нижньодніпровського району виконано опломбування вентеля холодного та гарячого водопостачання у квартирі АДРЕСА_2 , про що складено акт №011648. Станом на сьогодні доступу до квартири для перевірки цілісності пломби абонент не надає, на контактні номери не відповідає. За особовим рахунком № НОМЕР_3 основним наймачем житла є ОСОБА_5 з 08.08.2018. Звернень щодо зміни договору найму на іншого власника квартири до підприємства не надходило, особовий рахунок не переоформлено.

Станом на 01.12.2021 року за квартирою АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) обліковується заборгованість за послуги з водопостачання 16 876, 09 грн.

Також відповідач зазначив, що відповідно до довідки № 5776 від 29.05.2019 про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, позивач була зареєстрована за вказаною адресою з 24.06.2005 року та на той час була повнолітньою особою, отже несла солідарність за сплату або утримання житла на рівні з всіма членами родини.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила суд відмовити у його задоволенні в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач стала повноправною власницею квартири у АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , серія та номер НОМЕР_2 , виданого 20.03.2020 року.

Станом на 01.12.2021 року за квартирою АДРЕСА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_3 ) обліковується заборгованість за послуги з водопостачання у розмірі 16876,09 грн.

Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобов`язання.

Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. При цьому такими учасниками є: споживач, виробник, виконавець. Виробник може бути одночасно і виконавцем.

Згідно ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до пункту 6 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець (підприємство, яке надає житлово-комунальні послуги) зобов`язаний проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання.

Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Власність, відповідно до частини 4 статті 319 ЦК України, зобов`язує; зокрема, за статтею 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно п.1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» -комунальних послуг належить - централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо-та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побуто відходів тощо.

Відповідно п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - споживач комунальних послуг зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комуна послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Пункт 5 Постанови Кабінету міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 «Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення» (Далі Правила № 690) визначено, що послуга надається споживачеві згідно з умовами типового договору про надання послуг, що укладається з урахуванням особливостей, визначених Законом України Про житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позивач мотивує позов через захист прав та інтересів споживача комунальних послуг просить суд про захист його прав на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів».

Норми ст.21 Закону України «Про захист споживачів» визначають випадки порушення прав споживачів. А саме, крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права спожи вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:

1)при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції;

2)при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення спожи та/або висловлене ним волевиявлення;

3)при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може ли одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають спожив; однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконай сторонами умов договору;

4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач;

5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживачів на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію;

6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної як фальсифікованою;

7) ціну продукції визначено неналежним чином;

8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач своєчасно не передано (надано) споживачу.

Судом встановлено, що відповідачем КП «Дніпроводоканал» ДМР ніяких дій з самовільного переведення обов`язків попереднього власника до позивача ОСОБА_3 , а також жодних дій щодо стягнення з неї заборгованості, яка виникла до 20.03.2020 року не здійснювалось, КП «Дніпроводоканал» ДМР не направляло позивачу претензій щодо сплати нею особисто заборгованості, яка виникла за адресою АДРЕСА_1 (за особовим рахунком № НОМЕР_3 ), не здійснювало дій щодо стягнення цієї заборгованості в судовому порядку з ОСОБА_3 .

Ці обставини не заперечуються сторонами по даній справі.

Таким чином суд вважає, що копії рахунків, які були направлені на адресу споживача підтверджують наявність заборгованості, яка є за особовим рахунком № НОМЕР_3 , та не містять вимог її сплати саме позивачем ОСОБА_3 .

Доводи позивача в позові про те, що відповідачем покладено на нього суму боргу, який утворився до набуття нею квартири у власність, що є порушенням її прав, не підтверджені жодними доказами, тому суд вважає їх необґрунтованими та такими, що ґрунтуються лише на припущеннях позивача ОСОБА_3 про начебто можливе порушення її прав споживача послуг.

Зважаючи на вимоги позовної заяви ОСОБА_3 , порушень прав споживача згідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів» не вбачається. Таким чином, не має підстав для застосування правила про захист прав та інтересів іншим способом ніж той що передбачений ч. 16 ЦПК України.

Змагальність згідно умов ст. 13 ЦПК України, полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно ст. 14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 73 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 74 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд не бере до уваги позицію позивача, яка вказала на Постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2020 року по справі N 686/6276/19, провадження N 61-3604 св 20, оскільки дане рішенні суду не стосується обставин даної справи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що суду позивачем не надано доказів порушення його прав як споживача комунальних послуг, а саме послуг з водопостачання, оскільки наявність на особовому рахунку заборгованості попереднього власника не вказує на те, що відповідач автоматично перевів зобов`язання з її сплати на позивача ОСОБА_3 , більш того в судовому засіданні сторони не заперечували, що з вимогою про переведення особового рахунку на позивача не проводилось. Таким чином позов ОСОБА_3 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради про визнання нарахованої заборгованості за водопостачання та водовідведення безпідставною відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 18.10.2022 року.

Суддя В.В. Куцевол