КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 824/202/2018

Провадження № 4с/824/6/2022

Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Левенця Б.Б., за участю секретаря судового засідання Гаврюшенко К.О., розглянувши скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислав Сергійович, ОСОБА_2 , -

в с т а н о в и в :

07 листопада 2022 року представник ОСОБА_1 - адвокат Гук О.О.звернувся до Київського апеляційного суду зі скаргою про визнання протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. та зобов`язання вчинити дії.

Скарга мотивована тим, що ухвалою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року по справі № 824/202/2018 заву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задоволено, видано виконавчий лист на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 01 жовтня 2018 року, ухваленого у складі судді Трохимчук О.І., про:

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики грошових коштів від 16 серпня 2017 року, від 02 жовтня 2017 року та від 06 листопада 2017 року в сумі 20 009 796 (двадцять мільйонів дев`ять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 07 коп., з яких: загальна сума трьох позик - 19 848 290 (дев`ятнадцять мільйонів вісімсот сорок вісім тисяч двісті дев`яносто) грн. 80 коп., 3% річних - 146 822 (сто сорок шість тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 97 коп., неустойка - 14 682 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 30 коп.;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з вирішенням спору, а саме реєстраційний збір у сумі 37 230 (тридцять сім тисяч двісті тридцять) грн.;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрати, пов`язані з вирішенням спору, в сумі 388 173 (триста вісімдесят вісім сто сімдесят три) грн. 51 коп.

Постановою від 25 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58990485 з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів на загальну суму 20 009 796,07 грн.

27 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. з заявою про закінчення виконавчого провадження № 58990485 у зв`язку з тим, що внаслідок звернення стягнення на іпотечне майно ОСОБА_3 стягнула з ОСОБА_1 20 951 919,42 грн., при тому, що рішенням було стягнуто 20 009 796,07 грн.

Вважає, що державний виконавець зобов`язаний був винести постанову про закінчення виконавчого провадження на наступний день, коли отримав заяву про закінчення виконавчого провадження. Проте відповіді на заяву про закінчення виконавчого провадження від державного виконавця не надійшло, а в телефонному режимі виконавець повідомив, що стягувач заперечує щодо закінчення виконавчого провадження.

З урахуванням наведеного скаржник просив:

- поновити строк на подання даної скарги;

- визнати протиправною бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. у ненаданні відповіді на заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження № 58990485 та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 58990485;

- зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 58990485 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики грошових коштів від 16 серпня 2017 року, від 02 жовтня 2017 року та від 06 листопада 2017 року в сумі 20 009 796,07 грн., з яких загальна сума трьох позик - 19 484 290,80 грн., 3 % річних - 146 822,97 грн., неустойка - 14 682,30 грн.(а.с. 1-7).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 листопада 2022 року відкрито провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., ОСОБА_2 та призначено справу до розгляду (а.с. 144).

У відзиві на скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Нікулеско Д.С. просив відмовити скаржнику у задоволенні скарги у повному обсязі, судові витрати покласти на ОСОБА_1 (а.с. 150-155).

У відзиві на скаргу головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. просів відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 , справу розглянути без участі державного виконавця (а.с. 197-200).

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Гук О.О. підтримав скаргу і просив її задовольнити. Представник ОСОБА_2 - адвокат Нікулеско Д.С. заперечував проти задоволення скарги та просив відмовити у задоволенні скарги.

Інші особи, які беруть участь у справі до суду не прибули, про час та місце розгляду справи були сповіщені повідомленнями на зазначені ними поштові адреси, адреси електронної пошти та телефонограмами із забезпеченням технічної фіксації таких повідомлень, тобто належним чином, про що у справі є докази. Факт належного повідомлення заявника ОСОБА_1 підтвердив його представник - адвокат Гук О.О., належне повідомлення ОСОБА_2 визнав її представник - адвокат Нікулеско Д.С. в суді апеляційної інстанції про що свідчить протокол та звукозапис судового засідання. Головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. був сповіщений повідомленням на зазначену ним адресу електронної пошти про що у справі є докази, подав письмову заяву в якій просив справу розглянути без участі державного виконавця (а.с. 145-149, 176-177, 183-185, 193-201).

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не визнавалась судом обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд визнав повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Судом встановлено, що рішенням постійно діючого Третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 01 жовтня 2018 року ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики грошових коштів від 16 серпня 2017 року, від 02 жовтня 2017 року та від 06 листопада 2017 року в сумі 20 009 796,07 грн., з яких загальна сума трьох позик - 19 848 290,80 грн., 3% річних - 146 822,97 грн., неустойка - 14 682,30 грн. У задоволенні решти позовних вимог - в частині стягнення інфляційних витрат - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з вирішенням спору, а саме реєстраційний збір у сумі 37 230,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрати, пов`язані з вирішенням спору, в сумі 388 173,51 грн. (а.с. 81-89).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2018 року заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 01 жовтня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами - задоволено. Видано виконавчий лист на примусове виконання рішення постійно діючого Третейського суду при асоціації «Асоціація юридичних фірм України» від 01 жовтня 2018 року, ухваленого у складі судді Трохимчук О.І., про:

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики грошових коштів від 16 серпня 2017 року, від 02 жовтня 2017 року та від 06 листопада 2017 року в сумі 20 009 796 (двадцять мільйонів дев`ять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 07 коп., з яких: загальна сума трьох позик - 19 848 290 (дев`ятнадцять мільйонів вісімсот сорок вісім тисяч двісті дев`яносто) грн. 80 коп., 3% річних - 146 822 (сто сорок шість тисяч вісімсот двадцять дві) грн. 97 коп., неустойка - 14 682 (чотирнадцять тисяч шістсот вісімдесят дві) грн. 30 коп.;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати, пов`язані з вирішенням спору, а саме реєстраційний збір у сумі 37 230 (тридцять сім тисяч двісті тридцять) грн.;

- стягнення з ОСОБА_1 на користь асоціації «Асоціація юридичних фірм України» витрати, пов`язані з вирішенням спору, в сумі 388 173 (триста вісімдесят вісім сто сімдесят три) грн. 51 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір в сумі 352 (триста п`ятдесят дві) грн. 40 коп.

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. від 25 квітня 2019 року відкрито виконавче провадження № 58990485 на підставі виконавчого листа № 824/202/2018, виданого Київським апеляційним судом 20 листопада 2018 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 20 009 796 (двадцять мільйонів дев`ять тисяч сімсот дев`яносто шість) грн. 07 коп. заборгованості (а.с. 90).

До скарги долучено копію заяви ОСОБА_2 від 31 травня 2018 року, посвідчену приватним нотаріусом КМНО Докуніною І.Г., зареєстровану в реєстрі за № 32, з якої вбачається, що станом на 31 травня 2018 року заборгованість позичальника за договором позики від 16 серпня 2017 року становить 4 027 102,02 грн. Стягувачем ОСОБА_2 зазначено, що відповідно до пункту 1.4 Договору іпотеки узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 3 839 742 грн. 00 коп. Також, у заяві стягувач ОСОБА_2 вимагала у 30-денний строк з дня отримання вимоги сплатити заборгованість у повному розмірі 4 027 102,02 грн. Вказана заява з вимогою усунути порушення по виконанню зобов`язань 31 травня 2018 року направлена нотаріусом на адресу ОСОБА_1 (а.с. 91-99).

Згідно з копією заяви ОСОБА_2 від 31 травня 2018 року, посвідченої приватним нотаріусом КМНО Докуніною І.Г., зареєстровану в реєстрі за № 30, станом на 31 травня 2018 року заборгованість позичальника ОСОБА_1 за договором позики від 02 жовтня 2017 року становить 6 711 836,34 грн. Стягувачем ОСОБА_2 зазначено, що відповідно до пункту 1.4 Договору іпотеки узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 5 315 699 грн. Також, у заяві стягувач ОСОБА_2 вимагала у 30-денний строк з дня отримання вимоги сплатити заборгованість у повному розмірі 6 711 836,34 грн. Вказана заява з вимогою сплати заборгованість направлена нотаріусом на адресу ОСОБА_1 31 травня 2018 року (а.с. 100-106).

Постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. від 16 вересня 2020 року передано стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості за виконавчий лист № 824/202/2018 від 20 листопада 2018 року що видав Київський апеляційний суд, наступне майно: земельну ділянку площею 1,1085 га, кадастровий номер :07:007:0486, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, Загальцівська с/р, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості; земельну ділянку площею 1,1000 га, кадастровий номер :07:007:0485, що знаходиться за адресою: Київська обл., Бородянський район, Загальцівська с/р, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості за ціною 2 084 497,80 грн., що належать боржнику ОСОБА_1 (а.с. 132-133).

ОСОБА_1 подав головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. заяву про закінчення виконавчого провадження № 58990485 та скасувати всі арешти на його майно у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 стягнула з ОСОБА_1 нерухомого майна на загальну суму 23 036 417,22 грн., при тому що з рішенням суду було стягнуто 20 009 796,07 грн. (а.с. 134-137).

26 вересня 2022 року представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Кривенко К.О. подав заперечення на клопотання боржника про закриття виконавчого провадження, у яких зазначив, що ОСОБА_2 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки стягнула з ОСОБА_1 у грошовому еквіваленті загалом 17 313 402,00 грн., що є недостатнім для повного задоволення вимог іпотекодержателя, і ОСОБА_2 має право задовольнити свої вимоги за рахунок іншого майна позичальника. У рамках виконавчого провадження № 58990485 стягувачу передано дві земельні ділянки на суму 2 084 497,80 грн. Враховуючи викладене, загальна сума стягнення з боржника на користь стягувача становить 19 397 899,80 грн., що, на думку стягувача, свідчить про невиконання ОСОБА_1 рішення згідно з виконавчим документом, а тому підстави для закінчення виконавчого провадження № 58990485 та теперішній час вважав відсутніми (а.с. 138-141).

Щодо підстав і строків звернення зі скаргою.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною першою статті 449 ЦПК України встановлено, що скарга може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Аналіз частини першої статті 449 ЦПК України та статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Порівняльний аналіз змісту термінів «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Доведення факту, що сторона не знала про порушення свого права і саме з цієї причини не звернулася своєчасно до суду за його захистом недостатньо для вирішення питання про поновлення строку звернення до суду.

Для поновлення строку звернення до суду заявнику потрібно довести наявність об`єктивних обставин, які свідчать про те, що заявник не знав та і не міг дізнатись про порушення своїх прав.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання скарги на бездіяльність державного виконавця представник ОСОБА_1 - адвокат Гук О.О. посилався на те, що 21 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. з заявою про закінчення виконавчого провадження № 58990485, яку подано через поштову скриньку Міністерства юстиції України. Проте зі сторони державного виконавця будь-якої відповіді не надійшло. У телефонному режимі виконавець повідомив, що йому потрібно більше часу, потім що він буде чекати пояснення від стягувача та лише 27 жовтня 2022 року повідомив, що стягувач заперечує проти закінчення виконавчого провадження. Зазначав, що з дня подання заяви про закінчення виконавчого провадження і до 27 жовтня 2022 року заявник до останнього сподівався, що державним виконавцем буде задоволена дана заява.

Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на оскарження дій державного виконавця суд дійшов висновку, що наявні підстави для поновлення строку, оскільки бездіяльність державного виконавця є триваючою, а про те, що заява про закінчення виконавчого провадження не буде задоволена скаржник дізнався 27 жовтня 2022 року, а звернувся зі скаргою 07 листопада 2022 року, тобто протягом десяти днів.

Щодо доводів і вимог заявника по суті скарги.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нормою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» на державного виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями пунктів 1-3 частини 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною першою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Так, пунктом 9 частини першої вказаної статті передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з частиною другою статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Звертаючись до суду зі скаргою ОСОБА_1 зазначав, що виконавче провадження № 58990485 підлягає закінченню у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду згідно з виконавчим документом внаслідок звернення стягнення на іпотечне майно на суму 20 951 919,42 грн. (18 867 421,62 грн. вартість іпотечного майна, на яке звернуто стягнення за договорами іпотеки + 2 084 497,80 грн. вартість майна, переданого за постановою виконавця в рахунок погашення заборгованості).

Заперечуючи проти задоволення скарги стягувач ОСОБА_2 посилалася на те, що ОСОБА_1 не в повному обсязі виконав рішення суду згідно з виконавчим документом, погашено заборгованість на суму 19 397 899,80 грн. (17 313 402,00 грн. вартість іпотечного майна, на яке звернуто стягнення + 2 084 497,80 грн. вартість майна, переданого постановою виконавця в рахунок погашення заборгованості), тому залишок заборгованості перед стягувачем становив 611 896,27 грн.

Суд перевірив доводи сторін виконавчого провадження та встановив, що 16 серпня 2017 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 150 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день підписання договору складав еквівалент 3 839 742,00 грн. (а.с. 8-10).

Зобов`язання позичальника за цим договором забезпечуються іпотекою 96 земельних ділянок, розташованих на території Макарівської селищної ради Макарівського району Київської області, на підставі договору іпотеки від 16 серпня 2017 року (з урахуванням додаткового договору № 1 від 17 серпня 2017 року) (а.с. 19-59).

За пунктом 1.4 Договору іпотеки від 16 серпня 2017 року(з урахуванням змін і доповнень), укладеного між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель), узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 3 839 742 грн. 00 коп. Пунктом 1.5 цього Договору визначено, що Сторони погоджуються з тим, що у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки його вартість буде визначатись на розсуд Іпотекодержателя, або згідно Узгодженої Сторонами оціночної вартості Предмета іпотеки, визначеної в п. 1.4 даного Договору, або на підставі незалежної експертної оцінки, проведеної на момент звернення стягнення на Предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право самостійно визначати суб`єкта оціночної діяльності. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Мужейдовою Т.О. і зареєстровано в реєстрі за № 1363 (а.с. 19-60).

02 жовтня 2017 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 200 000,00 доларів США, що за курсом НБУ на день підписання договору складав еквівалент 5 315 699,00 грн. терміном повернення до 02 листопада 2017 року з можливістю пролонгації строку на підставі окремих додаткових угод до договору (а.с. 12-14).

З метою забезпечення належного виконання основного зобов`язання, що випливає з договору позики від 02 жовтня 2017 року, між сторонами було укладено договір іпотеки від 02 жовтня 2017 року (з урахуванням додаткового договору № 1 від 04 жовтня 2017 року), за яким ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 в іпотеку 11 земельних ділянок. Згідно з п. 1.4 договору іпотеки узгоджена сторонами оціночна вартість предмета іпотеки становить 5 315 699,00 грн. (а.с. 61-80).

За пунктом 1.4 Договору іпотеки від 02 жовтня 2017 року(з урахуванням змін і доповнень), укладеного між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель), узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 5 315 699 грн. 00 коп. Пунктом 1.5 цього Договору визначено, що Сторони погоджуються з тим, що у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки його вартість буде визначатись на розсуд Іпотекодержателя, або згідно Узгодженої Сторонами оціночної вартості Предмета іпотеки, визначеної в п. 1.4 даного Договору, або на підставі незалежної експертної оцінки, проведеної на момент звернення стягнення на Предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право самостійно визначати суб`єкта оціночної діяльності. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Мужейдовою Т.О. і зареєстровано в реєстрі за № 1607 (а.с. 61-72).

06 листопада 2017 року між сторонами укладено договір позики, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав грошові кошти в сумі 309 000,00 Євро, що за курсом НБУ на день підписання договору складав еквівалент 9 711 980,62 грн. терміном повернення до 06 грудня 2017 року з можливістю пролонгації строку на підставі окремих додаткових угод до договору (а.с. 17-18).

Зобов`язання за договором позики від 06 листопада 2017 року було забезпечено договором іпотеки від 06 листопада 2017 року щодо передачі в іпотеку нежитлового приміщення № 9, загальною площею 1329,6 кв.м, що розташоване на третьому поверсі нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Узгоджена оціночна вартість предмета іпотеки становила 9 711 980 грн.

За пунктом 1.3 Договору іпотеки від 06 листопада 2017 року (з урахуванням змін і доповнень), укладеного між ОСОБА_1 (Іпотекодавець) та ОСОБА_2 (Іпотекодержатель), узгоджена Сторонами оціночна вартість Предмета іпотеки становить 9 711 980 грн. 62 коп. Пунктом 1.4 цього Договору визначено, що Сторони погоджуються з тим, що у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки його вартість буде визначатись на розсуд Іпотекодержателя, або згідно Узгодженої Сторонами оціночної вартості Предмета іпотеки, визначеної в п. 1.3 даного Договору, або на підставі незалежної експертної оцінки, проведеної на момент звернення стягнення на Предмет іпотеки. Іпотекодержатель має право самостійно визначати суб`єкта оціночної діяльності. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського МНО Мужейдовою Т.О. і зареєстровано в реєстрі за № 1856 (а.с. 73-80).

Таким чином, за змістом вищевказаних Договорів іпотеки, Сторони погодили, що у випадку задоволення вимог Іпотекодержателя за рахунок Предмета іпотеки його вартість буде визначатись на розсуд Іпотекодержателя, або згідно узгодженої Сторонами оціночної вартості Предмета іпотеки, визначеної умовами Договорів іпотеки (п. 1.4 Договору іпотеки від 16 серпня 2017 року, п. 1.4 Договору іпотеки від 02 жовтня 2017 року, п. 1.3 Договору іпотеки від 06 листопада 2017 року), або на підставі незалежної експертної оцінки, проведеної на момент звернення стягнення на Предмет іпотеки.

Заявник ОСОБА_1 стверджував, що стягувач ОСОБА_2 подавши нотаріально посвідчені заяви ОСОБА_2 від 31 травня 2018 року, посвідчені приватним нотаріусом КМНО Докуніною І.Г., зареєстровані в реєстрі за № 30 і № 32, ОСОБА_2 реалізувала право стягувача і відповідно до положень вищенаведених п.п. 1.5 Договорів іпотеки від 16 серпня 2017 року і від 02 жовтня 2017 року, визначила вартість іпотечного майна в сумі 3 839 742 грн. 00 коп. і 5 315 699 грн., відповідно.

За виписками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 06 лютого 2019 року, 14 лютого 2019 року і 29 березня 2019 року стягувач ОСОБА_2 здійснила звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки від 06 листопада 2017 року, Договором іпотеки від 02 жовтня 2017 року і Договором іпотеки від 16 серпня 2017 року, відповідно(а.с. 108-131).

До суду не надано об`єктивних доказів визначення стягувачем ОСОБА_2 вартості предмету іпотеки за Договором іпотеки від 02 жовтня 2017 року і Договором іпотеки від 16 серпня 2017 року на підставі незалежної експертної оцінки, яка була б проведена на момент звернення стягнення на Предмет іпотеки у лютому-березні 2019 року, не встановлено таких і судом.

При цьому, представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Кривенко К.О. в рамках виконавчого провадження та представник стягувача ОСОБА_2 - адвокат Нікулеско Д.С. в судовому засіданні не заперечували факт погашення боржником заборгованості на суму 9 711 980 грн. 62 коп. шляхом набуття 06 лютого 2019 року права власності ОСОБА_2 на предмет іпотеки на підставі Договору іпотеки від 06 листопада 2017 року (з урахуванням змін і доповнень), укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , із визначенням стягувачем вартості предмета іпотеки відповідно до пункту 1.3 Договору за узгодженою Сторонами оціночною вартістю в сумі 9 711 980 грн. 62 коп. (а.с. 138-141, 150-155).

Посилання представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Нікулеско Д.С. на висновки суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «ЛАКШЕРІ ЕСТЕЙТ» від 03 березня 2020 року не можуть бути визнані належним доказом визначення вартості предмета іпотеки відповідно до укладених сторонами Договорів іпотеки, оскільки вказані висновки складені майже через один рік після звернення стягнення на предмети іпотеки, проте за умовами п. 1.4 Договору іпотеки від 16 серпня 2017 року і п. 1.4 Договору іпотеки від 02 жовтня 2017 року, сторони погодили, що вартість предмету іпотеки могла б визначатись на підставі незалежної експертної оцінки, яка мала б бути проведена на момент звернення стягнення на Предмет іпотеки, тобто у лютому-березні 2019 року (а.с. 157-171).

Як зазначалось вище, боржник ОСОБА_1 подавав головному державному виконавцю Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. заяву про закінчення виконавчого провадження № 58990485 (а.с. 134-137).

На час розгляду скарги, державним виконавцем вказане звернення не розглянуто відповідно до вимог п.3 ч. 2 ст. 18, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» і вищенаведені доводи боржника ОСОБА_1 залишились поза увагою державного виконавця.

Таким чином, судом встановлено, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С., отримавши звернення боржника ОСОБА_1 , фактично залишив вказане звернення без розгляду.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вищезазначене, суд вважає частково обґрунтованими вимоги скаржника щодо визнання бездіяльності головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових В.С. в частині не розгляду і ненаданні відповіді в установленому законом порядку на заяву ОСОБА_1 про закінчення виконавчого провадження № 58990485 і винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та, з урахуванням вимог ст. 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов висновку про зобов`язання державного виконавця розглянути вищезазначене звернення.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 332/1242/15-ц (провадження № 61-921св17), яка з огляду на положення ст. 263, ч. 1 ст. 417 ЦПК України підлягає врахуванню при застосуванні відповідних норм права до спірних правовідносин.

При цьому суд не має права зобов`язувати державного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби (пункт 18 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 ).

Крім того, у справі відсутні дані щодо вирішення питання про стягнення виконавчого збору у межах відкритого виконавчого провадження та (або) розгляду питання про стягнення виконавчого збору з боржника ОСОБА_1 в межах іншого відкритого виконавчого провадження відносно боржника ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подана скарга підлягає задоволенню частково.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги.

Скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії, заінтересовані особи: головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислав Сергійович, ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Визнати бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовича, щодо розгляду в установленому законом порядку звернення ОСОБА_1 «Про закінчення виконавчого провадження».

Зобов`язати головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Берегових Владислава Сергійовичарозглянути звернення ОСОБА_1 «Про закінчення виконавчого провадження» з урахуванням вимог ст.ст. 18, 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвала суду може бути оскаржена сторонами в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду, якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду набирає законної сили після розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено: 26 грудня 2022 року.

Суддя _________________ Б.Б. Левенець