Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/3392/21
Провадження № 2/553/479/2022
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2022 року м.Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., за участі секретаря судового засідання Лунич Ю.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки над малолітньою дитиною,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із згаданим позовом до відповідачів, в якому прохає позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав у відношенні малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та призначити його опікуном ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Не піклуються про фізичний та психічний стан здоров`я дитини, не створюють належних умов для її проживання, не здійснюють обов`язок щодо утримання дитини.

Провадження у справі відкрито за ухвалою від 14.01.2022 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 05.05.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені у позові обставини.

Надаючи пояснення ОСОБА_1 вказала, що з самого народження ОСОБА_6 проживає разом із нею і фактично його батьки самоусунулись від виховання та утримання дитини. Всі питання, що пов`язані з утриманням, навчанням, вихованням, медичним забезпеченням, організацією дозвілля та оздоровлення онука вирішує вона самостійно. На даний час дитина навіть не має зареєстрованого місця проживання, і вона як бабуся не може самостійно це здійснити без офіційного статусу опікуна, а батьки цим питанням не цікавляться. Під час оперативного втручання та лікування ОСОБА_6 ні батько, ані мати взагалі не цікавились станом здоров`я дитини. До досягнення ОСОБА_6 п`яти років, позивач намагалась поєднати його з матір`ю, телефонувала ОСОБА_4 та розповідала про сина, його життя, запрошувала прийти на свята до садочку, зі свого боку мати ініціативи не проявляла. Батько дитини є залежною особою, з вересня 2021 року проживає окремо, а до цього часу також не приділяв синові уваги, хоча і проживав спільно.

Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не прибули.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, в якому прохав розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти задоволення позову заперечень не мав.

Від відповідача ОСОБА_4 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її присутності. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_4 прохала відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що за судовим рішенням про розірвання шлюбу місце проживання сина було визначено з ОСОБА_3 та майже з самого народження позивач докоряла їй неможливістю забезпечувати сина. Тривалий час відповідач дійсно не могла утримувати сина, а в подальшому з її боку було розуміння, що дитина фактично виховується в іншій сім`ї, яку вона сприймає як повноцінну. До 2017 року відповідач регулярно спілкувалась та проводила час з сином, оскільки перебувала у декретній відпустці, неодноразово була присутня на заходах в дитячому садочку. З позовом про стягнення аліментів батько дитини не звертався і в межах фінансових можливостей відповідач надавала кошти на утримання ОСОБА_6 . Відповідачем стверджено про те, що вона має інтерес до сина, бажає змінити свою поведінку, має можливість забезпечувати сина та проживати разом із ним.

Представник органу опіки та піклування звернувся до суду із проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, надавши на адресу суду відповідний висновок щодо розв`язання спору та подання про призначення опікуна.

Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, встановивши фактичні обставини, дослідивши матеріали та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.7 та ч.8 ст.7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч.1ст.9 Конвенції про права дитини).

Отже, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з 21.02.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.30), та після укладення шлюбу дружина прийняла прізвище чоловіка « ОСОБА_9 ».

Згідно із свідоцтвом про народження ОСОБА_3 (а.с.31), його матір`ю записана ОСОБА_10 .

Батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.32), є відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_11 .

Відповідно до довідки КП «ЖЕО №2» від 10.11.2021 за №3324 (а.с.38), місце проживання відповідача ОСОБА_3 зареєстровано разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.2007, витягу з Державного реєстру правочинів №5001637 та витягу про реєстрацію права власності №17062936 від 14.12.2007 (а.с.34-37), власником квартири АДРЕСА_2 , є позивач ОСОБА_1 з розміром частки 1/1.

За аналітичною довідкою наданою КП «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 Полтавської міської ради Полтавської області» (а.с.39), ОСОБА_5 навчається в 3-В класі, має відповідний його віку рівень психологічної зрілості, який дозволяє йому висловлювати свою думку з питань, що стосуються його життя, зокрема, внутрішньо-сімейних відносин та стосунків з батьками.

Згідно з характеристикою наданою КП «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 Полтавської міської ради Полтавської області» (а.с.40), ОСОБА_5 навчається в школі №2 з першого класу, має достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів, позитивно сприймає оточуючих, легко підтримує бесіду, з повагою ставиться до однокласників та осіб, які старше за вікок. Вихованням дитини з першого класу займається виключно бабуся ОСОБА_1 , яка систематично відвідує школу, цікавиться навчання дитини, його стосунками з вчителем та однокласниками, здійснює контроль за навчанням та вихованням, займається розвитком дитини ( ОСОБА_6 навчається в музичній школі по класу «синтезатор» та має достатні успіхи). Батьки ОСОБА_6 до школи не приходили, успіхами дитини не цікавились. Дитина має тісний емоційний зв`язок з дідусем та бабусею, проживає разом із ними, умови проживання сприймає як комфортні, сприятливі. Проживаючи разом із бабусею та дідусем дитина відчуває себе захищеною, оточеною турботою та любов`ю.

Згідно з актом обстеження умов проживання від 11.10.2021 (а.с.41), під час обстеження умов проживання дитини ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено, що умови проживання є задовільними, такими, що відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, ОСОБА_6 має окрему, добре вмебльовану кімнату, наявний одяг згідно віку, багато книжок, іграшок, шкільне приладдя, синтезатор, ноутбук та інші необхідні предмети тощо. За адресою фактично проживають ОСОБА_1 , ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , стосунки між ними теплі, родинні.

Відповідно до довідки Полтавського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №6 «Дивограй» від 09.07.2021 (а.с.42), ОСОБА_5 відвідував вказаний дошкільний заклад з вересня 2015 року по серпень 2019 року. За час перебування дитини в навчальному закладі, батьки ОСОБА_6 участі у вихованні сина не брали, не цікавились умовами здобуття освіти у дитячому садку, не відвідували батьківські збори, масові, групові заходи, не приводили та не забирали ОСОБА_6 до садочка. Вихованням та утриманням дитини у вказаний період займались ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно з повідомленням КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради» від 04.10.2021 (а.с.43), малолітній ОСОБА_5 перебуває на обліку вказаного закладу охорони здоров`я, декларацію з лікарем-педіатром уклав ОСОБА_7 , на медичні огляди, щеплення та з метою отримання медичної допомоги дитину приводить ОСОБА_1 . Батьки з дитиною на прийом не приходили.

В судовому засіданні позивач пояснила, що фактично з самого народження станом здоров`я ОСОБА_6 батьки не цікавляться, всі чергові щеплення контролює вона, також вона приводить дитину на прийом до лікаря. Так, коли ОСОБА_6 виповнилось 1 та 2 роки, йому було проведено оперативне втручання, в лікарні з дитиною знаходилась вона, відповідачі до лікарні не приходили, станом здоров`я ОСОБА_6 не цікавились.

Вказані позивачем обставини узгоджуються із приєднаними до справи пам`ятками батькам після перенесеного дитиною оперативного лікування за 2013, 2014 роки та висновком обстеження від 20.05.2013.

За довідкою Полтавської дитячої музичної школи №2 ім.В.П.Шаповаленка від 06.09.2021, ОСОБА_5 навчається у музичній школі №2 по класу синтезатора. За весь час навчання батьки ОСОБА_6 до школи жодного разу не приходили, успіхами дитини не цікавились, батьківські збори, академічні концерти не відвідували. Вихованням ОСОБА_6 , оплатою навчання займається ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Згідно з приєднаними відомостями, що характеризують подружжя ОСОБА_9 (а.с.50-62), суд зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є офіційно працевлаштованими, за місцем роботи мають позитивні характеристики, до кримінальної відповідальності не притягувались, не знятої чи непогашеної судимості не мають, у розшуку не перебувають, їх стан здоров`я задовільний.

Відповідно по постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 02.04.2019 (а.с.63), ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. За вчинення домашнього насильства у відношенні своєї матері ОСОБА_1 .

25.11.2021 ОСОБА_3 видано терміновий заборонний припис стосовно постраждалої особи ОСОБА_7 (а.с.64) та за повідомленням ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_1 та ОСОБА_7 звертались до правоохоронних органів щодо неправомірних дій ОСОБА_3 протягом 2021 року.

Згідно з долученими до відзиву ОСОБА_4 матеріалами, остання є матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також за змістом відзиву відповідачем 02.11.2019 та 25.04.2020 були перераховані кошти в розмірі по 1000 грн на картковий рахунок чоловіка позивача як матеріальна допомога на утримання сина, на підтвердження чого до відзиву долучені квитанції.

Водночас, згідно з вказаних квитанцій встановити отримувача коштів як і призначення платежу неможливо, а в судовому засіданні позивач пояснила, вказаний номер картки отримувача не належить їй чи чоловікову, а від так суд не може прийняти ці квитанції як належні докази.

При цьому, згідно з поясненнями позивача, в зв`язку з необхідністю проведення оперативного втручання вона зверталась до матері ОСОБА_6 за фінансовою допомогою, і на її прохання відповідачка переказувала кошти але це відбувалось у 2013 чи 2014 роках.

Згідно із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету за №49 від 06.05.2022, позбавлення батьківських прав відповідачів у відношенні до малолітньої дитини ОСОБА_13 , 2012 року народження, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини.

Також, за поданням служби у справах дітей, ОСОБА_1 перебуває на обліку як кандидат в опікуни, піклувальники з 17.02.2022 і може бути кандидатом в опікуни над своїм онуком ОСОБА_5 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_14 показала, що є класним керівником ОСОБА_6 з першого класу. Навчанням дитини весь час цікавляться лише його бабуся та дідусь, мати дитини жодного разу до школи не приходила, а батько один раз приходив забирати ОСОБА_6 зі шкоди разом з ОСОБА_1 . Дитина забезпечена всіх необхідним, позивач приділяє ОСОБА_6 багато уваги.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що є рідною сестрою позивачки, вони часто та тісно спілкуються. Батьки ОСОБА_6 не турбуються його справами, і фактично з народження утриманням дитини, навчанням, розвитком займаються ОСОБА_1 та її чоловік, вони забезпечуються дитину всім необхідним, водять до різник гуртків та секцій. Олексій сприймає ОСОБА_1 як матір, в школі на день матері саме їй він підписував вітальні листівки. У віці 3-4 років ОСОБА_6 запитував про маму, але з досягненням старшого віку припинив.

Свідок ОСОБА_7 показав, що перебуває з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі, вони майже тридцять років разом, спільно виховували Захарія. Після того як він одружився, вони з дружиною жили разом із ними, після розірвання шлюбу спільна дитина відповідачів залишилась проживати з батьком. Він та ОСОБА_1 намагались налагодити стосунки ОСОБА_6 з матір`ю, запрошували її на свята до садочка, дні народження ОСОБА_6 . Під час необхідного оперативного втручання вони звертались за фінансовою допомогою до ОСОБА_4 , яку вона надала, але навідати сина до лікарні не приходила. З днем народження батьки ОСОБА_6 не вітають, його життям не цікавляться, дитина не має зареєстрованого місця проживання, але батьки не вирішують це питання. Під час воєнного стану мати ОСОБА_6 з іншою дитиною виїхала за кордон. Фактично мати дитини після досягнення ОСОБА_6 однорічного віку перестала приділяти йому увагу, а батько хоч і проживав спільно свої батьківські обов`язки не виконував.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України.)

Згідно із ч.2, ч.4 ст.155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Суд вказує, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

За змістом ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Виходячи із змісту ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно із ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

За правилом ст.243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених ЦК України.

Відповідно до ст.ст.11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України).

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість.

Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками по відношенню до дитини, не проявляючи до сина батьківської турботи, не спілкуються та не опікуються ним, хоча мають таку можливість, матеріальної підтримки не надають.

Під час з`ясування думки дитини ОСОБА_6 зазначив, що проживає разом із бабусею та дідусем, батьки з ним не спілкуються, не телефонують, не зустрічаються, на свята не вітають.

При цьому суд зазначає, що заперечуючи проти позову та стверджуючи про наявність інтересу до сина, відповідач ОСОБА_4 як до так і після судового провадження, про яке вона є обізнаною, свою поведінку не змінила, уваги синові не приділяла, з ним не спілкувалась. У свою чергу матеріальне забезпечення дитини, про відсутність можливості здійснювати яке в минулому, повідомляла відповідач, є лише одним з обов`язків батьків, яке не охоплюється батьківською турботою в цілому. Відповідач мала змогу постійно спілкуватись з сином, цікавитись його успіхами у навчанні, брати участь у розвитку, дозвіллі сина, від чого усунулась.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 29.04.2022, остання повідомляла про неможливість брати участь у справі в зв`язку із виїздом до Німеччини, куди 04.03.2022 через воєнні дії з бабусею виїхав її молодший син ОСОБА_16 . Також відповідач наголосила, що планує повернутись до м.Полтави, де залишається її старший син ОСОБА_6 та надала дозвіл на виїзд сина ОСОБА_1 на випадок погіршення воєнної ситуації.

В судовому засіданні позивач пояснила, що дійсно, відповідач надала нотаріальну згоду на виїзд ОСОБА_6 за кордон без супроводу, однак, через зміну прізвища були необхідні ще додаткові документи, отримання яких вона не дочекалась і поїхала за кордон. З того часу відповідач станом справ ОСОБА_6 не цікавилась.

З огляду на досліджені докази, суд вважає, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною а поведінка відповідачів відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками.

Зазначені фактори суд розцінює як умисне ухилення відповідачами від виховання дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав у відношенні до малолітнього сина. Таким чином суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст.12, 76-83, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Цивільний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_17 батьківських прав у відношенні до малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити опіку над малолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши його опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 454 грн судового збору.

Стягнути з ОСОБА_17 на користь держави 454 грн судового збору.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 .
Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 .
Третя особа:Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, код 34742486, адреса:36000, м.Полтава, вул.Анатолія Кукоби, 29.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих