Номер провадження: 22-ц/813/2688/22
Справа № 497/423/2020
Доповідач Князюк О. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого Князюка О. В.,

суддів: Погорєлової С.О., Заїкіна А. П.,

за участю секретаря Власенко С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.03.2021 року у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати товару за договором поставки та про стягнення відсотків за користування чужими коштами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРООПТИМА",-

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

27.03.2020 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулася до Болградського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, яким просила стягнути з відповідача ОСОБА_2 суму заборгованості по оплаті вартості товару за договором поставки №07/02/18-25 від 07.02.2018р. у розмірі 55000 грн, а також відсотки за користування чужими коштами в розмірі 15148,38 грн. і судові витрати.

В обґрунтування вимог позивач посилалася на те, що 07.02.2018р. між нею - Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , який представився і підписав папери як фізична особа - підприємець, було укладено договір поставки товару №07/02/18-25 згідно умов якого позивач передала відповідачу (Покупцю) у власність товар, зазначений у п.1.2 договору та у видатковій накладній №28 від 07.02.2018р., вартість якого становила 55 тис. грн. Відповідач, у свою чергу, відповідно до договору зобов`язався оплатити вартість зазначеного товару, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в разі прострочення оплати товару у строк не пізніше 30.09.2018 року, однак, у зазначений строк не виконав це своє зобов`язання. Вона, позивач, неодноразово нагадувала відповідачу про необхідність виконати свої фінансові зобов`язання, в тому числі письмово, і пред`являла вимоги про сплату заборгованості за договором, але відповідач це проігнорував, тому вона змушена звернутися до суду за захистом свого права.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 19.03.2021 року залишено без задоволення позов ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати товару за договором поставки та про стягнення відсотків за користування чужими коштами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРООПТИМА".

Стягнуто з позивача - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ), - на користь відповідача ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ), - понесені ним судові витрати в розмірі 17452 (сімнадцять тисяч чотириста п`ятдесят дві) гривні 86 копійок.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, 13.04.2020 року фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 подано апеляційну скаргу, відповідно до якої апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог.

При цьому посилаючись на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи було порушено ряд норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що 15.09.2020 року Болградським районним судом Одеської області було постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання представника відповідача щодо призначення почеркознавчої експертизу.

Постановою Одеського апеляційного суду від 20.03.2021 року було скасовано вказану ухвалу, проте як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, підставою для відмови у задоволенні позову позивача стала недоведеність вимог останнього з огляду на висновок експерта №20-6123 від 06.01.2021 року судово-почеркознавчої експертизи за матеріалами цивільної справи №497/423/2020.

Отже, судом під час розгляду справи та у ході ухвалення рішення взято до уваги як доказ висновок, який у розумінні статей 77-80 ЦПК України є неналежним, недопустимим, недостовірним та недостатнім.

Вказує, що судом першої інстанції було проігноровано докази наявності заборгованості відповідача. Так, протягом усього розгляду справи як усно так і письмово відповідач не заперечував факту отримання товару за Договором та накладною.

В матеріалах справи відсутні докази того, що Договір та Накладна з боку покупця не були ним підписані. Доказів оплати поставленого та отриманого товару за Договором та Накладною відповідач суду також не надав.

Судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні не надано жодної оцінки запереченням на висновок експертизи та консультативного висновку, не надано оцінки заяві позивача про стягнення судових витрат з відповідача.

Апелянт наголошує, що судом першої інстанції не надано оцінки виписці від 05.06.2020 року, яка підтверджує відсутність оплати з боку відповідача за поставлений та отриманий ним товар.

08.06.2021 року від ТОВ «Агрооптима» на адресу Одеського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого представник третьої особи просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому посилаючись на те, що окрім висновку експерта відповідачем була повідомлена суду додаткова інформація, яка підтверджує недостовірність підстав позову.

Так, відповідач зазначав, що кошти за товар були передані позивачу, а остання частинами зараховувала ці кошти на свій розрахунковий рахунок. Достовірність дат та сум зарахувань знайшли своє підтвердження у банківській виписці позивача, яку остання надала суду. Оскільки повідомлена суду інформація щодо перерахувань чітко співпадає із датами та сумами зарахувань, у товариства немає сумнівів щодо безпідставності позовних вимог.

23 червня 2021 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

При цьому посилаючись на те, що висновок експерта підтверджує, що апелянт із відповідачем вказаного договору не укладав, а отже права апелянта не порушував.

Наголошує, що наразі ФОП ОСОБА_3 вимагає з відповідача вже сплачений за іншу особу борг за договором поставки та видатковою накладною, які вона навіть не підписувала.

Суд першої інстанції не звернув уваги на той факт, що відповідач чітко вказує у який саме період та у якій сумі були зараховані кошти на рахунок апелянта і це підтверджується банківською випискою позивача.

Крім цього наголошує, що вказана справа не підсудна Болградському районному суду Одеської області, а повинна розглядатись у Господарському суді Одеської області.

Так, сторонами наданого позивачем договору є фізичні особи-підприємці, а отже спір відноситься до компетенції Господарського суду у розумінні ст. 20 Господарського процесуального кодексу України.

Щодо наданого стороною позивача консультативного висновку від 15.03.2021 року вказує, що зазначений висновок складено працівником Товариства з обмеженою відповідальністю «Незалежний інститут судових експертиз» Панчошнік І.В. яка на дату складання не є експертом.

Консультативний висновок складено не повноважною особою, а тому він не може слугувати доказом по даній справі та бути підставою призначення експертизи.

Ухвалою Судді Одеського апеляційного суду від 17.05.2021 року апеляційне провадження за апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.03.2021 року у справі за позовом ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати товару за договором поставки та про стягнення відсотків за користування чужими коштами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРООПТИМА" було відкрито.

Розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими для апеляційного розгляду, без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.02.2022 року справу призначено до розгляду в загальному поряду.

Сторони до судового засідання не з`явились про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч. ч. 1, 2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. У разі відсутності таких даних, а також у разі подання заяви (заяв) про бажання прийняти участь у справі особисто, суд відкладає судове засідання на іншу дату.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у її якнайшвидшому розгляді, усвідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, наявності у справі достатніх матеріалів для її розгляду по суті, колегія суддів ухвалила справу розглянути за відсутності її учасників.

Судом встановлено, що згідно наданого позивачем договору поставки товару №07/02/18-25 від 07.10.2019р., між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір, згідно умов якого позивач передав відповідачу (Покупцю) у власність товар вартістю 55000 грн., - зазначений у п.1.2 договору та у видатковій накладній №28 від 07.02.2018р.

- відповідач, відповідно до цього договору зобов`язався оплатити вартість зазначеного товару, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в разі прострочення оплати товару у строк не пізніше 30.09.2018р. (а.с. 5-7);

Мотивувальна частина

Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, пояснення учасників процесу, доповідача, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст.125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч.1 ст.18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі встановленого законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, можуть бути суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, в порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено ст.20 ГПК України.

Так, за змістом п.1 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи -підприємці.

Судом встановлено, що згідно наданого позивачем договору поставки товару №07/02/18-25 від 07.10.2019р., між ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 було укладено договір, згідно умов якого позивач передав відповідачу (Покупцю) у власність товар вартістю 55000 грн., - зазначений у п.1.2 договору та у видатковій накладній №28 від 07.02.2018р.

- відповідач, відповідно до цього договору зобов`язався оплатити вартість зазначеного товару, а також сплатити відсотки за користування товарним кредитом в разі прострочення оплати товару у строк не пізніше 30.09.2018р. (а.с. 5-7);

В суді апеляційної інстанції встановлено, що на момент укладення договору сторони були і є фізичними особами - підприємцями, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-підприємців.

Враховуючи те, що на момент подачі позову сторонами по цій справі є фізичні особи підприємці, а спір між ними виник з приводу витрат, здійснених в результаті підприємницької діяльності, тому колегія суддів вважає, що дана справа відноситься до юрисдикції господарського суду.

Таким чином, суд першої інстанції помилково розглянув цей спір у порядку цивільного судочинства.

Згідно ч.1 ст.377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 377 ЦПК України встановлено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Таким чином, виходячи із змісту та підстав поданого позову, характеру спірних правовідносин, ураховуючи наведені положення чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Апеляційний суд вважає за необхідне також відповідно до припису ч. 1 статті 256 ЦПК України роз`яснити позивачу, що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього у позивача наявне право протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

Керуючись ст. ст. 255, 374, 377 ЦПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Болградського районного суду Одеської області від 19.03.2021 року скасувати.

Провадження у справі за позовною заявою ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати товару за договором поставки та про стягнення відсотків за користування чужими коштами, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю "АГРООПТИМА"- закрити.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий: О. В. Князюк

Судді: С.О. Погорєлова

А. П. Заїкін