Справа № 305/116/22
Провадження по справі 2/305/280/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.10.2022 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Ємчука В.Е.

за участі: секретаря судового засідання Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК", треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 (далі Позивач) звернулася в суд з позовом Акціонерного товариства "АЛЬФА-БАНК", треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позов мотивований тим, що 23 липня 2007 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №1122, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит в сумі 31 000 доларів США, які зобов`язувався повернути в строк та на умовах, що передбачені цим договором. Надалі, первинним кредитором було відступлено право вимоги за вказаним кредитним договором. Зокрема, ПАТ "Альфа-Банк" набуло право вимоги за кредитним договором №1122 від 23 липня 2007 року, на підставі Договору відступлення прав вимоги від 17 грудня 2012 року, що був укладений між ПАТ "Альфа-Банк" та ПАТ "АКПІБ". У 2016 році ПАТ "Альфа-Банк" звернулося з позовом до ОСОБА_2 з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором №1122 від 23.07.2007 та рішенням Рахівського районного суду від 31.05.2017 року було відмовлено ПАТ "Альфа-Банк" у задоволенні позову про стягнення заборгованості. За наслідками розгляду цієї справи апеляційним судом Закарпатської області 22.01.2018 апеляційну скаргу ПАТ "Альфа-Банк" задоволено частково, рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 31 травня 2017 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення вказівку про переплату відповідачем 66705,00 гривень за кредитним договором, а решту рішення залишено без змін. Не зважаючи на те, що ОСОБА_2 повністю виконав зобов`язання перед стягувачем, ПАТ "Альфа-Банк" звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. та 08.02.2019 нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. видав виконавчий напис, згідно з яким вирішено звернути стягнення на предмет іпотеки, нежитлову будівлю магазину площею 105,31 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , після чого стягувач звернувся з цим виконавчим написом до приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області, де 05 жовтня 2021 було відкрито виконавче провадження з виконання цього виконавчого напису та накладено арешт на майно боржника. На думку Позивача, виконавчий напис є неправомірним і таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірила безспірності заборгованості. Крім того, виконавчий напис нотаріус вчинив без попереднього направлення позивачу будь-якої письмової вимоги стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. також, вимоги стягувача є неправомірними, через сплив строку давності за вимогами, з якими стягувач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Таким чином, враховуючи, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, тому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Людмилою Олександрівною і зареєстрований в реєстрі за №173 про звернення стягнення на нежитлову будівлю магазину, загальною площею 105,31 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Також просить вирішити питання розподілу судових витрат.

Ухвалою Рахівського районного суду від 27.01.2022 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову.

Відповідач відзиву на позов у визначений судом строк не подав.

Згідно з вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою суду від 27.09.2022 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 11:30 год 31 жовтня 2022.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 та його представник не з`явилися, представник позивача ОСОБА_1 31.10.2022 надала суду заяву про розгляд даної справи без їхньої участі

Відповідач в судове засідання не з`явився, представник АТ "Альфа-Банк" Дорош І.І. надіслала на електронну адресу суду клопотання про розгляд даної справи без участі представника відповідача та з врахуванням наданих заперечень просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 .

Треті особи без самостійних вимог - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Вегера Людмила Олександрівна, приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Дмитро Андрійович в судове засідання жодного разу не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомляли.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Згідно з підпунктами 1.1, 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: оригінал нотаріально посвідченого договору; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням зазначеного та приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог боржника.

Отже, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду або в позасудовому порядку згідно із Законом України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» або будь-яким іншим способом, що не суперечить чинному законодавству на момент звернення стягнення та реалізації предмета застави. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет застави не позбавляє права заставодержателя звернутися до суду.

Сторонами не заперечувався факт укладення 23.07.2007 між Публічним акціонерним товариством "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Альфа-Банк" (далі Банк) та ОСОБА_2 (далі Позичальник) Кредитного договору № 1122, відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 31000,00 доларів США, а відповідач, як Позичальник, зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, в строки та на умовах, що передбачені цим договором.

ОСОБА_2 звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису реєстровий номер 173 від 08.02.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вагера Л.О., щодо звернення стягнення на користь Акціонерного товариства "Альфа-Банк" нежитлової будівлі магазину, загальною площею 105,31 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 , позовні вимоги мотивував тим, що нотаріус допустив порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, зокрема не перевірив безспірність заборгованості та Відповідач пропустив строк, протягом якого Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису.

Позивач не погоджується із зазначеним виконавчим написом, зазначаючи, що його зобов`язання за кредитним договором №1122 від 23.07.2007 були виконані повністю, що підтверджено рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.05.2017 про відмову в задоволенні позову про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором №1122 від 23.07.2007, яке 22.01.2018 по суті, за виключенням твердження про переплату кредиту, було залишено в силі Апеляційним судом Закарпатської області.

Як вбачається з мотивувальної частини постанови апеляційного суду Закарпатської області від 22.01.2018, 23.07.2007 банк надав позичальнику кредит у сумі 31000,00 дол. США зі сплатою за нього 13% річних, кредит у період до 23.02.2009 був погашений частково, після чого 23.02.2009 за домовленістю сторін була змінена валюта зобов`язання з долара США на гривню, були змінені інші умови кредитування, непогашена частина кредиту в сумі 28531,00 дол. США була конвертована у гривневий кредит у сумі 219688,70 грн під 13% річних, датою надання якого було визначено 23.02.2009. Такі дії сторін відповідають положенням ст. 3 ч. 1 п. 3, ст. 11 ч. 1, ч. 2 п. 1, ст.ст. 202-204, 509, 626-629, 638, ст. 651 ч. 1, ст. 653 ч.ч. 1, 3, 4, ст.ст. 1054, 1055 ЦК України, сторони змінили кредитний договір шляхом укладання додаткового договору, правомірність якого презюмується, який є чинним і як такий є обов`язковим для виконання сторонами, за загальним правилом, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору. Положення додаткових договорів не спростовують факту існування з 23.02.2009 зобов`язання в гривні та не можуть слугувати належними і достатніми доказами для цього. Додатковими договорами не змінювалися положення додаткового договору від 23.02.2009, а відтак і відповідні положення кредитного договору від 23.07.2007. А отже позивач мав право вимагати дострокового стягнення боргу як таке, проте, не мав належних правових підстав для визначення та стягнення боргу відповідача за зміненим кредитним договором у іноземній валюті. Розрахунок боргу повинен ґрунтуватися на умовах договору передусім щодо валюти відповідного зобов`язання, на відповідним цьому динаміці платежів за договором і їх зарахуванні на погашення складових боргу, що має ключове значення в контексті обґрунтованості розрахунку та визначення предмету стягнення (в даному випадку предмету позову). Враховуючи, що кредитор здійснював відповідні зарахування і облік боргу у валюті, відмінній від визначеної дійсними умовами договору, розрахунок пред`явленого до стягнення боргу не можна визнати коректним і обґрунтованим, такий не може слугувати належною підставою для визначення предмету позову. З огляду на такі обставини підстав для задоволення позову про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в сумі 18479,65 Долара США за кредитним договором від 23.07.2007 №1122 станом на 01.06.2016 суд не вбачав, тому відмовив у задоволенні позову.

Проте, як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса від 08.02.2019, приватний нотаріус Вагера Л.О. звернув стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог Стягувача у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання Боржником умов Кредитного договору за період з 01 жовтня 2016 року по 01 жовтня 2018 року, а саме заборгованість за кредитом - 18147,49 долара США та заборгованість за відсотками за користування кредитом - 6295,85 долара США. Загальна сума заборгованості становить 24443,34 долара США та сума плати, що здійснена Стягувачем за вчинення виконавчого напису.

Отже, заборгованість ОСОБА_2 за зміненим кредитним договором нарахована в іноземній валюті суперечить умовам кредитування, які були змінені 23.02.2009, вчинення нотаріусом виконавчого напису має відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а наведене вище свідчить про наявність спору стосовно заборгованості.

У позовній заяві серед іншого зазначено про те, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено без попереднього направлення позивачу стягувачем будь-якої письмової вимоги та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу.

У частині першій статті 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

У частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до підпункту 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 № 1172 (далі - Перелік) передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку), подається: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Аналіз вказаних норм свідчить, що:

для вчинення виконавчого напису про звернення стягнення за іпотечним договором, нотаріусу обов`язково подається письмова вимога про усунення порушення виконання зобов`язання із доказами її відправки іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

для одержання виконавчого напису за іншими нотаріально посвідченими договорами, зокрема позики та кредиту, нотаріусу подаються документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника;

У Переліку не розкрито які саме документи підтверджують безспірність заборгованості боржника.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Отже, суд вважає, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів:

перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса;

другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Представник відповідача ОСОБА_3 у запереченнях проти позову ОСОБА_2 , які вона надіслала на електронну адресу суду 31.10.2022, зазначила, що ОСОБА_2 31.10.2018 було направлено письмову вимогу про усунення порушень, на підтвердження чого надала реєстр відправки №348, список №6977 згрупованих поштових відправлень та фіскальний чек Укрпошти, проте ці докази підтверджують лише правлення вимоги ОСОБА_2 , але аж ніяк не підтверджують вручення йому цієї вимоги та його ознайомлення з її змістом, тобто з матеріалів справи не вбачається, що позивачем було отримано повідомлення про намір кредитора на вчинення виконавчого напису.

Отже, оскільки оскаржуваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Л.О. 08.02.2019 не відповідає вимогам ст. 87 Закону України "Про нотаріат" та постанові КМУ №1172 від 29.06.1999, так як відсутні докази безспірності заборгованості, тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, відтак позовні вимоги задоволенню.

Оскільки Позивач при пред`явленні даного позову сплатив судовий збір в сумі 992,40 гривні, тому зазначені витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 83, 89, 141, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 08.02.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Вегера Людмилою Олександрівною і зареєстрований в реєстрі за №173 про звернення стягнення на нежитлову будівлю магазину, загальною площею 105,31 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя: В.Е.Ємчук