Справа № 509/5449/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Сірман Г.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Овідіополь цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2022 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, в якій просив суд розірвати шлюб між ним, та відповідачкою ОСОБА_2 , зареєстрований 23 листопада 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №566. Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з позивачем ОСОБА_1 , шляхом відібрання ОСОБА_3 , у відповідачки ОСОБА_2 , без позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, 23 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №566.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З грудня 2021 року, позивач з відповідачкою не проживають разом та не ведуть спільного господарства. При цьому, за домовленістю з відповідачкою молодший син ОСОБА_4 залишився з матір`ю, а старший син ОСОБА_3 з позивачем.

За час спільного проживання сторони зрозуміли, що вони не зійшлися характерами, адже у них в сім`ї систематично виникали сварки та скандали. Крім того вони втратили з відповідачем один до одного необхідні почуття любові, взаєморозуміння.

Позивач вважає, що їх сім`я існує лише формально та наполягає на розірванні шлюбу між ним та відповідачкою. Також просить суд, часу для примирення не надавати.

В зв`язку з тим, що в країні військовий стан, позивач запропонував дружині взяти дітей та виїхати за кордон, так як, така ситуація негативно впливає на психологічне життя старшого сина ОСОБА_4 та є реальна загроза здоров`ю, життю, психічному стану та моральному вихованню дитини.

Однак, дружина категорично відмовилась, в зв`язку з чим, позивач вважає, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає відібранню у відповідачки, без позбавлення останньої батьківських прав.

До теперішнього часу позивач та відповідачка не дійшли згоди щодо місця проживання сина, у зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, відповідно до якої просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та слухати справу без його участі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій позов визнає в повному обсязі, просить слухати справу за її відсутності.

Дослідивши письмові докази по справі суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За загальними правилами статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Судом встановлено, що 23 листопада 2010 року між позивачем та відповідачкою було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №566.

Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З грудня 2021 року, позивач з відповідачкою не проживають разом та не ведуть спільного господарства. При цьому, за домовленістю з відповідачкою молодший син ОСОБА_4 залишився з матір`ю, а старший син ОСОБА_3 з позивачем.

За час спільного проживання сторони зрозуміли, що вони не зійшлися характерами, адже у них в сім`ї систематично виникали сварки та скандали. Крім того вони втратили з відповідачем один до одного необхідні почуття любові, взаєморозуміння.

У судовому засіданні встановлено, що спільне проживання сторонами фактично припинено, подальше спільне проживання чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечить істотним інтересам позивача та відповідачки, тобто наявність підстав для розірвання шлюбу, передбачених ст.112 ч.2 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України шлюб може бути розірваним за заявою одного з подружжя.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Згідно з Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 133/2022 від 14 березня 2022 року постановлено на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-IX, та Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року №212-IX), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В зв`язку з тим, що в країні військовий стан, позивач запропонував дружині взяти дітей та виїхати за кордон, так як, така ситуація негативно впливає на психологічне життя старшого сина ОСОБА_4 та є реальна загроза здоров`ю, життю, психічному стану та моральному вихованню дитини.

Однак, дружина категорично відмовилась, в зв`язку з чим, позивач вважає, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає відібранню у відповідачки, без позбавлення останньої батьківських прав.

Відповідно до ч.1 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Частиною 1 ст. 161 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання - малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідачка не бажає, виїжджати за територію України з метою збереження життя та здоров`я дитини, тому суд вважає, що дитина підлягає відібранню, без позбавлення відповідачки батьківських прав.

Насамкінець, згідно з практикою Суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. вищенаведене рішення у справі «Гарсія Руїс проти Іспанії» (Garsia Ruiz v. Spain), п. 26 із подальшими посиланнями).

Таким чином, проживання доньки разом з позивачем відповідає її інтересам. Позивач має можливість забезпечити йому належні умови проживання, повного мірою займатися вихованням дитини, чого відповідач забезпечити не в змозі. Разом з тим, позивач не чинитиме жодних перешкод для спілкування відповідача із донькою і готовий зі свого боку усіма силами сприяти тому, щоб дитина не була позбавлення піклування матері.

При цьому суд враховує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в зв`язку з чим вважає, що наявні правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 19,161,170 СК України, ст.ст. 4,5,27,43,46,47,49,76,174,175,177,188,258,263,265,273 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 23 листопада 2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №566, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом відібрання ОСОБА_3 , у відповідачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення батьківських прав.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Суддя: А.І. Бочаров