Провадження № 2/597/161/2022
Справа № 597/636/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2022 р. м. Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області у складі: суддя Васильченко В. В.; секретар Богдан В. М.,

розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді,

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 2022 року на адресу суду від представника відповідача ГУНП В Тернопільській області надійшла заява про відвід судді Васильченку В.В. у зв`язку з тим, що він 21.06.2022 року він ухвалив постанову у справі про притягнення до адміністративної відповідальності позивача у цій справі ОСОБА_1 , якою закрив провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Зважаючи на цю обставини, у відповідача виникли сумніви в неупередженості головуючого по справі.

Перевіривши наведені у заяві про відвід судді доводи вбачається, що підстави для її задоволення відсутні з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Також ч. 4 ст. 36 ЦПК України встановлено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Також ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу. Щодо суб`єктивного критерію, то презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при з`ясуванні питання про те, чи існують законні підстави для побоювання щодо відсутності безсторонності у певного судді, позиція заявника має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути ці побоювання об`єктивно виправдані «справа Гаусшильдта» (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188). Крім цього, сумніви мають бути застосовані на фактичних обставинах, а не на припущеннях про можливий розвиток подій.

Отже, проаналізувавши заяву представника відповідача про відвід судді Васильченка В. В. від участі у розгляді справи № 567/636/22 варто дійти висновку, що доводи цієї заяви фактично зводяться до висловлення незадоволення щодо прийнятого суддею процесуального рішення.

Будь-яких інших об`єктивних та обґрунтованих підстав для відводу, передбачених ст. 36 та 37 ЦПК України, представник відповідача не вказала.

Також необхідно звернути увагу заявника на те, що учасники справи не можуть використовувати інститут відводу суддів з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення. Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Таким чином, оскільки доводи заявника у заяві про відвід не дають підстав для обґрунтованого сумніву у неупередженості та об`єктивності судді і не свідчать про його заінтересованість у результаті розгляду цієї цивільної справи, вважаю, що заява про відвід судді є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 36, 40 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ГУНП В Тернопільській області про відвід судді Васильченка В. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Тернопільській області, Чортківського районного відділу поліції, відділення поліції № 4 (м. Заліщики) Чортківського РВП ГУНП в Тернопільській області про стягнення відшкодування моральної шкоди, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В. В. Васильченко