Житомирський апеляційний суд
Справа №292/501/21 Головуючий у 1-й інст. Рябенька Т. С.
Категорія 66 Доповідач Галацевич О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Галацевич О.М.,

суддів: Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу №292/501/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання фізичних осіб такими, що втратили право користування житлом,

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

на рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області ухвалене 21 вересня 2021 року суддею Рябенькою Т.С. у смт. Пулини, повний текст рішення складено 21 вересня 2021 року,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з позовом, у якому просила визнати їх такими, що втратили право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Обґрунтовувала позов тим, що вона на підставі рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 26.07.2016 у справі №292/205/16-ц є власником вказаного житлового будинку, у якому зареєстровані її брат та сестра - відповідачі у справі. Останні тривалий час не проживають у вказаному будинку та не беруть участі у витратах, пов`язаних з обслуговуванням даного житла (комунальні послуги, ремонт тощо). Так, ОСОБА_3 , виїхавши орієнтовно до м.Києва, не проживає в будинку з 2004 року, а ОСОБА_2 - з 2015 року.

30.01.2020 комісія у складі представників Пулинської селищної ради Житомирської області склала акти за №51 та №52 про те, що у будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживає. 21.09.2020 комісія повторно здійснила виїзд щодо з`ясування фактичного проживання/непроживання осіб по АДРЕСА_1 та засвідчила те, що за вказаною адресою ніхто не проживає. 21.05.2021 комісія провела обстеження житлового будинку по АДРЕСА_1 , в ході якого встановлено, що в будинку ніхто не проживає.

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В апеляційних скаргах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просили скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове - про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та вирішити питання розподілу судових витрат.

Зазначили, що суд залишив поза увагою доводи, викладені у відзивах на позов, у яких вони посилалися на те, що даний позов спрямований на позбавлення їх спадкового майна у вигляді спірного будинку після смерті їх матері. Спадщину вони прийняли, проте оформити спадкові права не можуть внаслідок перешкод, які чинить їм позивачка. Також вказали, що позивачка спадщину після смерті матері не приймала. Проте, їм стало відомо, що спадкове майно остання оформила на себе, у зв`язку з чим вони вчиняють дії щодо визнання за ними в судовому порядку права власності на належну їм частину будинку в порядку спадкування. Також, послалися на положення ч. 5 ст. 1268, ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відповідно до яких незалежно від прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину та постанову Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №755/8062/13-ц. Окрім того, вказали, що позивачка не вказала жодних обставин, за наявності яких відповідачі їй перешкоджають у користуванні будинком, у якому вона не проживає та не зареєстрована.

У відзиві ОСОБА_1 просила залишити апеляційні скарги без задоволення, посилаючись на безпідставність їх доводів та правильність висновків суду першої інстанції. Вказала, що відповідно до рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 у справі №292/205/16-ц, у якій відповідачами були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та їх мати ОСОБА_4 (вдова спадкодавця), за нею визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на спірний житловий будинок. ОСОБА_5 , маючи право на обов`язкову частку у спадковому майні, відмовилася від спадщини на її користь та визнала її позов у справі №292/205/16-ц, подавши відповідні заяви до суду. Також, ОСОБА_5 , маючи право на частку у спільному майні подружжя не заявляла відповідної вимоги до суду та не зверталася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя після смерті чоловіка. Крім того, ОСОБА_5 не оскаржувала рішення суду у цій справі (№292/205/16-ц), чим визнала правомірним набуття нею ( ОСОБА_1 ) права власності на цілу частку спірного майна. Окрім того, вказала, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не оскаржували судове рішення щодо невідповідності частки спадкодавця у спірному майні. На час пред`явлення нею даного позову (справа №292/501/21) іншого майнового спору не існувало.

В судове засідання сторони не з`явились. ОСОБА_1 надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про розгляд справи повідомлені телефонограмою, а їх представник ОСОБА_6 - електронною поштою. Останні клопотання про відкладення розгляду справи суду не надсилали. Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не містять посилань на нові обставини, що підлягали встановленню, та будь-яких клопотань, які могли бути вирішені судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 1 ст. 365 ЦПК України у порядку підготовки розгляду справи. Тому, враховуючи, що розгляд справи неодноразово відкладався у зв`язку з неявкою належним чином повідомлених сторін, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, суд апеляційної інстанції розглянув справу у відсутність її учасників.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 69 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).

Відповідно до копій актів обстеження житлово-побутових умов №51 та №52 від 30.01.2020 в будинку по АДРЕСА_1 ніхто не проживає (а.с.11, 12).

Листом Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області №1983 від 21.09.2020 підтверджено, що комісією в складі представників ради здійснено виїзд та опитано сусідів щодо фактичного проживання/непроживання осіб за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно копій довідок виконкому Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області №332 від 31.01.2020 та №1718 від 21.09.2020 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , але фактично за вказаною адресою ніхто не проживає (а.с.14, 15).

21.05.2021 комісією виконавчого комітету Пулинської селищної ради Пулинського району Житомирської області складено акт №165 встановлення факту проживання, згідно якого станом на 21.05.2021 ознаки проживання людей в будинку за адресою: АДРЕСА_1 відсутні (а.с.16).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , повторно виданого 13.02.2020 Пулинським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис №67. Своїм заповітом від 25.09.2015 спадкодавець заповів все своє майно дочці - ОСОБА_1 (а.с.24, 49, 50).

ОСОБА_5 - дружина спадкодавця відмовилась від прийняття спадщини, на користь своєї дочки ОСОБА_1 (а.с.48).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21.10.2019 Пулинським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Житомирській області, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис №158 (а.с.24 звор.).

Копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя №6 від 13.02.2020 підтверджено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі, зареєстрованому 26.07.1963 (а.с.25).

Згідно копії свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР ОСОБА_7 виділено під забудову з присадибного фонду земельну ділянку площею 0,03 га для будівництва житлового будинку (а.с.26).

З копій довідки приватного нотаріуса Пулинського районного нотаріального округу Житомирської області Висоцького Д.І. №215/02-14 від 06.11.2020 та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №59083434 від 21.01.2020 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 заведена спадкова справа №8/2020. Спадкоємцями останньої є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.28, 28 звор.).

Рішенням Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 у справі № 292/205/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 22.09.2016, визнано за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , у порядку спадкування як за спадкоємицею за заповітом після смерті батька ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 43-44, 45-46, 178-180, 181-183).

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_3 оскаржила вищевказані судові рішення до Касаційного цивільного суду, проте ухвалою Верховного Суду від 10 серпня 2021 року відмовлено у відкритті касаційного провадження (а.с. 29-30, 184-185).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами у справі щодо права власності на частку у житловому будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом відсутній, позивачкою доведено право власності на вказане нерухоме майно, що відповідачами не спростовано. Окрім того, суд вказав, що позивачка довела обставини фактичного не проживання відповідачів без поважних причин у спірному житлі понад один рік.

Такий висновок є правильним, оскільки розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин, застосував норми матеріального права, зокрема ст.ст.150 ЖК УРСР, ст.ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, повно та всебічно з`ясував обставини справи, дослідив докази і надав їм належну оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з огляду на чинність рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 25.07.2016 у справі № 292/205/16-ц, згідно якого ОСОБА_1 є власником спірного житлового будинку в цілому.

Висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі №755/8062/13-ц, на які посилаються відповідачі, не мають преюдиційного значення для вирішення даної справи, оскільки вони стосуються інших сторін та інших обставин, які були встановлені при розгляді цієї справи.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Червоноармійського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2021 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Судді

Повний текст постанови складений 21 квітня 2022 року.