Справа № 203/2365/21
Провадження № 2-о/932/129/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2022 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Кондрашова І.А.,

за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А.,

заявника - ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Свірідова Д.М.,

представника заінтересованої особи - Гущиної М.С.,

свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває заява ОСОБА_1 , заінтересована особа - Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги заявник зазначила, що приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у місті Дніпро, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Протягом останніх п`яти років заявниця приймала участь у житті ОСОБА_4 як онука, а саме: мешкала разом з нею, допомагала їй матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, лікувала тощо. ОСОБА_4 неодноразово лікувалась у різних медичних закладах, однак стан її здоров`я тільки погіршувався, з часом ОСОБА_4 стала безпорадною, у зв`язку з тяжкою хворобою вона не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, такий догляд здійснювала заявниця по день смерті ОСОБА_4 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 23.02.1998 року на підставі розпорядження від 23.02.1998 року №5/293-98. Померлою ОСОБА_4 заповіт складено не було.

26.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. із заявою про видачу свідоцтва на право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 . За результатами розгляду зазначеної заяви нотаріусом було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.04.2021 року. Причиною винесення такої постанови стало те, що ОСОБА_1 не є спадкоємцем за законом, оскільки не може підтвердити факт родинних чи інших відносин з померлою.

На підставі вищевикладеного, заявник просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_2 з 2015 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (головуючий суддя Католікян М.О.) від 23.06.2021 року цивільну справу за заявою ОСОБА_1 передано на розгляд до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська - за підсудністю.

03.08.2021 року на адресу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Дніпровська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу передано на розгляд судді Кондрашову І.А.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 01.08.2022 справу прийнято до свого провадження та вирішено проводити розгляд за правилами окремого провадження.

У судовому засіданні представник заявника Свірідов Д.М. надав заявив клопотання про допит свідків, якими є сусіди померлої, які могли би підтвердити факт тривалого проживання заявниці зі спадкодавцем. Надав пояснення по суті справи, а саме те, що ОСОБА_1 тривалий час проживала разом зі спадкодавцем - ОСОБА_4 , дбала про літню жінку, підтримав подану заяву та просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Під час розгляду справи в якості свідків було допитано свідка ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_3 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_2 показав, що був сусідом померлої, давно знав бабусю ОСОБА_4 , часто бачив її, від працівників поліції дізнався, що вона померла, дівчину ОСОБА_1 бачив раніше, вона часто з нею зустрічався та часто бачив, може підтвердити, що вона проживала разом з бабусею однією сім`єю.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показав, що був сусідом померлої, давно помічав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 разом, ОСОБА_1 часто ходила в магазин, проживала як бабуся та онучка тривалий час разом.

Заявниця ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що тривалий час проживала разом з ОСОБА_4 , а саме з 2012 року, дбала про неї, підтримала подану заяву та просила задовольнити у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи Гущина М.С. у судовому засіданні просила вирішити питання на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, покази свідків, дослідивши наявні у справі письмові докази, дійшов висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 23.02.1998, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 23.02.1998 року на підставі розпорядження від 23.02.1998 року №5/293-98, ОСОБА_4 належить на праві власності квартира АДРЕСА_3 .

Згідно з копією паспорта громадянина України, ОСОБА_4 з 08.02.1974 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 , виданого Чечелівським районним у м. Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , померла приблизно 21-23 жовтня 2020 року у віці 83 роки, про що 03 листопада 2020 року складено відповідний актовий запис №2852.

26.04.2021 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гойняк Г.В. з заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 , на квартиру АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії постанови від 27.04.2021 року винесеної приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Гойняк Г.В., ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла приблизно ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження заявлених вимог судом враховано показання свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю з 2015 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відповідно до висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 14.04.2021 прийнятій за результатами розгляду справи № 205/2102/19-ц, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

З огляду на те, що матеріали справи не містять даних щодо наявності інших спадкоємців і спору між ними, дана заява підлягає розгляду в порядку окремого провадження оскільки зазначене виключає необхідні складові для розгляду питання за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

За умовами ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19).

З огляду на те, що матеріали справи та показання свідків містять достатньо доказів підтверджуючих факт проживання ОСОБА_1 разом з спадкодавцем ОСОБА_4 однією сім`єю з 2015 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 , відсутні данні про наявність спору про право, заявлені вимоги є такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 261, 263-265, 268, 293, 315, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа - Дніпровська міська рада (49000, м. Дніпро, пр-кт Д. Яворницького, 75, ), про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом із спадкодавцем ОСОБА_4 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 , у квартирі АДРЕСА_2 , не менше ніж 5 (п`ять) років до часу відкриття спадщини, а саме з 2015 року і до часу відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судові витрати віднести на рахунок заявника.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Повний текст рішення складено і проголошено 14 листопада 2022 року о 14 год. 00 хв.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ