КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., Білич І.М.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ПрАТ «АК «Київводоканал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та відведення у розмірі 6 671,50 грн, 3% річних у розмірі 731,94 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 000,55 грн, а всього 11 403,99 грн.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 05.08.2014 в газеті Хрещатик №110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК«Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК«Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

ОСОБА_1 отримує послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі Договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг по договору від відповідача не надходило.

Відповідач, в порушення умов договору та вимог законодавства, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.07.2014 по 31.10.2019 послуг з водопостачання та водовідведення не виконав належним чином, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість, що послугувало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права (а.с. 1-5).

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 19.06.2020 у задоволенні позову ПрАТ «АК «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги відмовлено повністю (а.с. 85-89).

В апеляційній скарзі, ПрАТ «АК «Київводоканал», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 3 798,94 грн, 3% річних у розмірі 731,97 грн, інфляційні втрати у розмірі 4 000,55 грн. Вказує, що позовна давність з липня 2014 року переривалась відповідачем, який періодично здійснював платежі в розмірі більшому ніж нарахування, що є підтвердженням того, що відповідач визнав борг, та періодично його сплачував, що підтверджується розрахунком заборгованості. На зазначені обставини суд не звернув уваги та безпідставно звільнив боржника від обов`язку оплати за отримані послуги (а.с. 93-98).

Відзиву від позивача не надходило.

Судом апеляційної інстанції справу розглянуто в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки ненаданням належних та допустимих доказів в обґрунтування розрахунку заборгованості, а також надання послуг з холодного водопостачання та водовідведення.

Крім того, судом першої інстанції застосовано строк позовної давності за період з 01.07.2014 по 17.12.2016, оскільки позивач просить стягнути борг з 01.07.2014, а до суду з даною позовною заявою звернувся 18.12.2019.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримує послуги з центрального постачання холодної води та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , даний факт відповідачем не заперечується.

05.08.2014 в газеті Хрещатик № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) (а.с. 7).

Даним повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. Вказано, що в разі відмови споживачів від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг.

Відповідно до п.п. 1.1, 3.1. договору про надання послуг з центрального постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньобудинкових систем), а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.

Позивачем зазначено, що з 01.07.2014 по 01.01.2017 нарахування відповідачу проводилося згідно п. 11 Правил № 630, оскільки до моменту укладання Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) від 01.07.2017 інформація про наявність приладів обліку по особовому рахунку НОМЕР_1 відповідачем не надавалася. Покази приладу обліку в період з 01.01.2017 по теперішній час надаються відповідачем нерегулярно, у зв`язку з чим рахунки за спожиті послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення по квартирі відповідача, формуються за середніми показниками.

Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов`язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором.

Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов`язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

За змістом статей 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», що діяв на час виникнення спірних правовідносин, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини 3 та 4 статті 267 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини 1 та 2 статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (див. постанову Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 663/2070/15-ц).

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 437/2726/13-ц, та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження N 14-448цс19).

Таким чином, позовна давність з липня 2014 року переривалася, оскільки на протязі періоду починаючи з лютого 2016 року відповідачем періодично здійснювалися платежі в розмірі більшому ніж нарахування, що є підтвердженням того, що відповідач визнав борг та періодично його сплачував, то в даному випадку наявні дії особи щодо переривання строку позовної давності, оскільки усвідомлена оплата відповідача за надані послуги є підставою для переривання строку позовної давності, що підтверджується розрахунком заборгованості, і, як наслідок, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин строку позовної давності.

Щодо заявленої суми заборгованості по житлово-комунальним послугам, то апеляційний суд виходив з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з березня 2016 року відповідач оплачує комунальні послуги не регулярно та не в повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, в зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 6 671,50 грн.

На спростування заявленої заборгованості, відповідачем подано копії квитанції про оплату житлово-комунальних послуг.

Разом з тим, позивачем, у відповіді на відзив до позову, зазначено, що ними враховуються квитанції, надані відповідачем за оплату житлово-комунальних послуг з 01.01.2017 по 21.02.2020, та зменшено розмір заборгованості із заявленої у позові суми 6 671,50 грн до суми 3 798,94 грн, що відображено у поданому до позовної заяви розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по жовтень 2019 року.

Звертаючись до суду апеляційної інстанції, ПрАТ АК «Київводоканал» просить стягнути з відповідача на корить позивача заборгованість у розмірі 3 798,94 грн, інфляційній втрати у розмірі 4 000,55 грн, 3% річних у розмірі 731,97 грн, посилаючись на розрахунок заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення за період з липня 2014 року по жовтень 2019 року, який було подано разом із позовною заявою.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи наданий розрахунок заборгованості та копії квитанції, апеляційний суд доходить висновку про те, що дійсно зазначені у копіях квитанцій сплачені суми враховані до розрахунку заборгованості. За період з липня 2014 року по жовтень 2019 року відповідачу було нараховано за надання житлово-комунальних послуг на загальну суму 14 926,12 грн.

Із зазначеної загальної суми нарахування було відраховано 378,44 грн коригування, 2 156,13 грн - пільга (відповідач є ветераном органів внутрішніх справ) та 5 720,35 грн - сплачені послуги, і тому борг становить 6 671,50 грн.

Разом з тим, апеляційний суд переглядає справу в межах заявлених вимог, а враховуючи те, що в апеляційній скарзі ПрАТ АК «Київводоканал» просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 3 798,94 грн, тому суд апеляційної інстанції не може вийти за межі заявлених вимог та доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 3 798,94 грн.

Щодо стягнення нарахованих інфляційних втрат у розмірі 4 000,55 грн та 3% річних у розмірі 731,97 грн, то апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, розрахунок 3 % річних від суми 3 798,94 грн за період з 01.07.2014 по 31.10.2019 розраховується за наступною формулою:

[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]

де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу;

[Процентна ставка (%)] - три проценти річних,;

[Кількість днів] - різниця між датою закінчення розрахунку та датою початку розрахунку;

[Кількість днів у році] - кількість днів у календарному році.

Відтак, 3 798,94 грн * 3% / 100% * 1948 / 365 = 608,00 грн.

Тому, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 608,00 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат у розмірі 4 000,55 грн, то апеляційний суд погоджується з зазначеною сумою з огляду на таке.

Розрахунок інфляційних втрат від суми 3 798,94 грн за період з 01.07.2014 по 31.10.2019 розраховується за наступною формулою:

[Інфляційні нарахування] = [Сума боргу] ? [Сукупний індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу]

де:

[Сума боргу] - сума простроченого боргу.

[Сукупний індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період.

Відтак, інфляційні нарахування від суми боргу у розмірі 3 798,94 грн становить 5 098,61 грн, враховуючи те, що суд не має повноважень виходити за межі заявлених вимог, тому підлягає стягненню інфляційні нарахування у розмірі 4 000,55 грн, як зазначено у позовній заяві та в апеляційній скарзі.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд доходить висновку про те, що судом першої інстанції не досліджені у повній мірі надані до позовної заяви докази, та постановлено помилкове рішення про не доведеність позивачем наявності заборгованості ОСОБА_1 за житлово-комунальним послугам перед ПрАТ АК «Київводоканал».

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення скасуванню та ухваленню нового про часткове задоволення позову.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що апеляційним судом частково задоволено апеляційну скаргу та позовну заяву, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 1 416,16 грн, за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 2 839,43 грн, а всього 4 255,59 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 6, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 19 червня 2020 року по цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги скасувати.

Ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» () заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 8 407 (вісім тисяч чотириста сім),49 грн, яка складається з 3 798(три тисячі сімсот дев`яносто вісім),94 грн - основний борг, 3% річних - 608(шістсот вісім),00 грн., інфляційній втрати - 4 000(чотири тисячі),55 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» () судовий збір у розмірі 4 255(чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять),59 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

І.М. Білич