Провадження № 2/752/7334/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Машкевич К.В.,

при секретарі Гненик К.П.,

розглянувши питання про прийняття до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна,

в с т а н о в и в:

19 вересня 2022 року до Голосіївського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу про розірвання шлюбу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про призначення цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу у судовому засіданні з викликом сторін.

26 жовтня 2022 року від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України , відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Частиною 3 статті 193 ЦПК України передбачено, що вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Суд бере до уваги, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 916/2345/17 викладено правову позицію за змістом якої:

«Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом».

Суд звертає увагу на те, що згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Первісний позов ОСОБА_1 стосується розірвання шлюбу, а предметом зустрічного позову ОСОБА_2 є визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна.

З правового аналізу первісного позову про розірвання шлюбу та зустрічного позову про визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна вбачається, що хоч правовідносини, які виникли між сторонами і регулюються Сімейним кодексом України, однак можуть бути розглянуті окремо незалежно одна від іншої, оскільки дані позови не є взаємопов`язані і задоволення зустрічного позову жодним чином не впливає на задоволення первісного позову.

Отже, хоча ці позови за характером правовідносин є сімейними, проте вони не виникають з одних правовідносин; вимоги за ними не можуть зараховуватись, а задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

При цьому спільний розгляд таких позовних вимог є недоцільним, адже при розгляді позову про поділ майна подружжя істотно розширюється предмет доказування, що призведе до затягування розгляду справи про розірвання шлюбу.

Отже, спільний розгляд указаних позовів є недоцільним.

За таких обставин суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 у прийнятті зустрічної позовної заяви про визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна.

При цьому, суд роз`яснює, що така відмова не позбавляє ОСОБА_2 права пред`явити позов в загальному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин 1 та 2 статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 193, 194, 259-261 ЦПК України, суд

постановив:

Відмовити у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна.

Повернути матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільної сумісної власності подружжя та розподіл спільного майна, заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Машкевич