Номер провадження: 22-ц/813/6445/22
Головуючий у першій інстанції Бобуйок І.А.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Виконавчого комітету Одеської міської ради (третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Будіндустрія-2020») про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Бобуйок І.А. 10 листопада 2014 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2014 року перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 липня 2010 року на ім`я ОСОБА_1 .

Позовні вимоги першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси були обґрунтовані тим, що заочним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2010 року у справі № 2-4225/10 задоволено позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ТОВ «Фабрика картонажно-паперових виробів», ЗАТ «Будіндустрія» про визнання права власності, згідно якого за ОСОБА_1 визнано право власності на майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з комплексу нежитлових приміщень літ. «Л», літ. «С». літ. «Т», вбиральні літ. «О», 176/1000 частин огорожі 1-6.

Однак, рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року вищевказане заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2012 року було скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позивач посилався на те, що Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 липня 2010 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 на вказаний об`єкт.

Розпорядженням голови Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради «Про присвоєння поштової адреси майновому комплексу за адресою: АДРЕСА_1 » від 02 липня 2010 року № 535/01-06, поштову адресу даного об`єкта нерухомості змінено на адресу: АДРЕСА_2 .

Зі свідоцтва про право власності, яке видане ОСОБА_1 . Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 липня 2010 року серії НОМЕР_1 на об`єкт нерухомості, що складається з приміщень літ. «Л», «С», «Т», загальною площею 7 470,3 кв.м, основною площею 6 687,8 кв.м, літ «О», відображених у технічному паспорті від 14 жовтня 2009 року вбачається, що цей правовстановлюючий документ було видано виключно на підставі розпорядження Малиновського районної адміністрації Одеської міської ради від 02 липня 2010 року № 535/01-06, замість рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2010 року у справі № 2-4225/10, зареєстрованого КП «ОМБТІ та РОН» від 09 квітня 2010 року за номером 3543 у книзі 96неж-36.

Додатково позивач зазначав, що майновий комплекс після його реконструкції в експлуатацію не введено, правовстановлюючі документи на земельну ділянку, зайняту ним, не оформлені.

Посилаючись на незаконність вищевказаного свідоцтва, перший заступник прокурора Малиновського району м. Одеси просив свої позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року позов першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради було задоволено.

Визнано недійсним та скасовано свідоцтво про право власності серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 липня 2010 року.

Вказане судове рішення було оскаржене у апеляційному порядку ОСОБА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради.

Рішення суду апеляційної інстанції оскаржено у касаційному порядку особою, яка не брала участі у розгляді справи - Приватним акціонерним товариством «Будіндустрія-2020».

Постановою Верховного Суду від 19 січня 2022 року касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Будіндустрія-2020» було задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 03 березня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року до участі у справі в якості третьої особи було притягнуто Приватне акціонерне товариство «Будіндустрія-2020».

Сторони про розгляд справи на 06 грудня 2022 року були сповіщені належним чином.

Заяв, клопотань від сторін по справі на адресу Одеського апеляційного суду не надходило.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п.4 ч.3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

З матеріалів справи вбачається, що 17 грудня 2007 року між ЗАТ «Будіндустрія» та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу, за умовами якого ЗАТ «Будіндустрія» продало, а ОСОБА_1 купив 176/1000 частин нежилих будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та в цілому складаються з нежилих будівель, зазначених в схематичному плані під літ. «А» прохідної; «Е», «Е1», «Е2» цеху ізоляції, «Ж», «Ж1», «Ж2» котельні, «З» мазутонасосної, «И» каналізаційної насосної станції, «К» адмін. побутового корпусу, «Л», «Л1» головного виробничого корпусу, «П» компресорної, «М» складу пропанбутану, «Р» трансформаторної підстанції, загальною площею 7 312,2 кв.м та «Б» навісу, «Н» навісу (складу готової продукції), «В» складу, «О», «Т», «Ф»-вбиральні, 11 майданчика з козловим краном, № 1-6- огорожі, розташованих на земельній ділянці площею 30 586 кв.м, яка перебуває в користуванні продавця на підставі договору оренди землі від 01 лютого 2006 року.

За цим договором, у власність ОСОБА_1 перейшло 176/1000 частин нежилих будівель та споруд, що складаються із зазначених на схематичному плані літ.: «Л», «Л1» головного виробничого корпусу, «П» компресорної, загальною площею 3 879,2 кв.м, та «Н»-навісу (складу готової продукції), «О» вбиральні.

23 січня 2008 року право власності ОСОБА_2 на 176/1000 частин нежилих будівель та споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН».

20 травня 2008 року між ТОВ «Фабрика картонажно-паперових виробів», ОСОБА_1 та ЗАТ «Будіндустрія» було укладено договір про поділ нежилих будівель та споруд в натурі та припинення спільної часткової власності, за умовами якого ОСОБА_1 набув право власності на: «Л», «Л1» головний виробничий корпус, загальною площею 3 812,6 кв.м; компресорну літ. «П» загальною площею 66,6 кв.м (загальною площею 3 879,2 кв.м), літ. «О» вбиральню, літ. «Н» навіс, (склад готової продукції), 176/1000 огорожу № 1-6, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

03 червня 2008 року право власності ОСОБА_1 на нежилі будівлі: «Л», «Л1» головний виробничий корпус, загальною площею 3 812,6 кв.м; компресорну літ. «П» загальною площею 66,6 кв.м (загальною площею 3 879,2 кв.м), літ. «О» вбиральню, літ. «Н» навіс, (склад готової продукції), 176/1000 огорожу № 1-6, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , також було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН».

В подальшому, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2010 року у справі № 2-4225/10 було задоволено позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ТОВ «Фабрика картонажно-паперових виробів», ЗАТ «Будіндустрія» про визнання за ним права власності на майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з комплексу нежитлових приміщень літ. «Л», літ. «С». літ. «Т», вбиральні літ. «О», 176/1000 частин огорожі 1-6.

Встановлено порядок виконання рішення суду, згідно з яким дане рішення, у разі набранням ним законної сили, є підставою для реєстрації права власності за ОСОБА_1 на майновий комплекс, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який складається з комплексу нежитлових приміщень літ. «Л» загальною площею 6 398,7 кв.м, літ. «С» загальною площею 504,20 кв.м, літ. «Т» загальною площею 540 кв.м, вбиральні «О», 176/1000 частин огорожі 16 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 березня 2012 року було скасовано, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено (т.1 а. с. 5, 6).

Розпорядженням Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради «Про присвоєння поштової адреси майновому комплексу за адресою: АДРЕСА_1 » від 02 червня 2010 року № 535/01-06 за заявою ОСОБА_1 майновому комплексу, який належить останньому на праві власності та складається з комплексу нежилих приміщень літ. «Л» загальною площею 6398,7 кв.м, літ. «С» загальною площею 504,20 кв.м, літ. «Т» загальною площею 540 кв.м, вбиральні літ. «О», 176/1000 частин огорожі 1-6, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , було присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

На підставі цього розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 02 липня 2010 року № 535/01-06 на ім`я ОСОБА_1 15 липня 2010 року було видане свідоцтво про право власності на комплекс нежитлових приміщень, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та складається з приміщень літ. «Л», «С», «Т», загальною площею 7 470,3 кв.м, основною площею 6 687 кв.м, літ. «О», відображених у технічному паспорті від 14 жовтня 2009 року.

Як зазначено у рішенні апеляційного суду, свідоцтво про право власності на нежитлові приміщення від 15 липня 2010 року було видане на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17 грудня 2007 року та на підставі договору про поділ нежилих будівель та споруд в натурі та припинення спільної часткової власності від 20 травня 2008 року, тільки за новою поштовою адресою.

Судом апеляційної інстанції також було встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року адміністративний позов заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (за участю третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог ОСОБА_1 ) був задоволений частково, скасовано рішення про державну реєстрацію прав власності на комплекс нежитлових приміщень, прийняте реєстратором КМ «БТІ» Одеської міської ради 04 серпня 2010 року, на підставі якого до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно внесено запис за № 3457 в книзі 98 неж-51 (реєстраційний номер майна: 31138237) про реєстрацію за ОСОБА_1 прав власності.

Зобов`язано Реєстраційну службу Одеського міського управління юстиції перенести до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах та внести запис про скасування цієї державної реєстрації прав (т.1 а. с. 53-59).

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 28 січня 2015 року вищевказана постанова Одеського окружного адміністративного суду від 18 серпня 2014 року була скасована, у задоволенні адміністративного позову заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до виконавчого комітету Одеської міської ради, КП «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції (за участю третьої особи на стороні відповідачів, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_1 ) було відмовлено у повному обсязі (т.1 а. с. 132-137).

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що предметом позову першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради у справі, яка переглядається, є визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 , виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 15 липня 2010 року на ім`я ОСОБА_1 .

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист її особистого немайнового або майнового права чи інтересу у суді.

Статтями 116, 118 ЗК України визначено підстави й порядок набуття громадянами і юридичними особами права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 27 Закону України «Про оренду землі», орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Орендар, в установленому законом порядку, має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами.

Наявними у матеріалах справи доказами встановлено, що, звернувшись із даним позовом до суду, прокурор в інтересах Одеської міської ради просив визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності, видане 15 липня 2010 року ОСОБА_1 на комплекс нежитлових приміщень, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , та складається з приміщень: літ. «Л», «С», «Т», загальною площею 7 470,3 кв.м, основною площею 6 687 кв.м, літ. «О», відображених у технічному паспорті від 14 жовтня 2009 року.

При цьому, судом першої інстанції не було враховано, що 01 лютого 2006 року між Одеською міською радою та ЗАТ «Будіндустрія» був укладений договір оренди землі, згідно якого в користування ЗАТ «Будіндустрія» було передано земельну ділянку загальною площею 32 452 кв.м., розташовану по АДРЕСА_3 .

З матеріалів справи також вбачається, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17 грудня 2008 року між ЗАТ «Будіндустрія» і ОСОБА_1 та договору про поділ нежилих будівель та споруд в натурі та припинення спільної часткової власності, укладеного 20 травня 2008 року ТОВ «Фабрика картонажно-паперових виробів», ЗАТ «Будіндустрія» і ОСОБА_1 , ОСОБА_1 набув право власності на: літ «Л», «Л1» головний виробничий корпус, літ «П» компресорна, загальною площею 3 879,2 кв.м, літ «О» вбиральня, літ «Н» навіс, (склад готової продукції), 176/1000 частин огорожі № 1-6, що складає 176/1000 нежилих будівель та споруд.

Крім того, у договорі купівлі-продажу (п. 1), укладеному 17 грудня 2008 року між ЗАТ «Будіндустрія» і ОСОБА_1 , та у договорі про поділ нежилих будівель та споруд в натурі та припинення спільної часткової власності (п. 1), укладеному 20 травня 2008 року між ТОВ «Фабрика картонажно-паперових виробів», ЗАТ «Будіндустрія» і ОСОБА_1 , було зазначено, що земельна ділянка, на якій розташовані нежилі споруди, перебуває у користуванні ЗАТ «Будіндустрія» на підставі договору оренди землі від 01 лютого 2006 року.

При цьому, у матеріалах справи відсутній договір про набуття права користування земельною ділянкою під належними ОСОБА_1 приміщеннями

Зі змісту заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 грудня 2013 року, скасованого рішенням апеляційного суду Одеської області від 10 грудня 2013 року вбачається, що ОСОБА_1 просив визнати за ним право власності на комплекс нежитлових приміщень площею 6 398,7 кв.м, які набуті ним у власність та реконструйовані.

Заявник вказував, що у Малиновському районному суді м. Одеси перебуває цивільна справа за позовом Приватного акціонерного товариства «Будіндустрія-2020» до ОСОБА_1 (треті особи: Одеська міська рада, ТОВ «Фабрика картонажно-паперових виробів», Виконавчий комітет Одеської міської ради, Одеська місцева прокуратура № 2, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції в Одеській області) про визнання недійсним свідоцтва про право власності, скасування розпорядження, скасування державної реєстрації права власності, усунення перешкод у праві користування шляхом знесення самочинного будівництва. Предметом оскарження у вказаній справі, окрім іншого, є свідоцтво про право власності на об`єкти нерухомості від 15 липня 2010 року, серії НОМЕР_1 , видане ОСОБА_1 .

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що вказані об`єкти розташовані на земельній ділянці, що перебуває в оренді ПрАТ «Будіндустрія 2020», чим порушено законні права останнього, оскільки за договорами купівлі-продажу та поділу до ОСОБА_1 перейшло право власності на: літ «Л», «Л1» головний виробничий корпус, літ «П» компресорна, загальною площею 3 879,2 кв.м, літ «О» вбиральня, літ «Н» навіс, (склад готової продукції), 176/1000 частин огорожі № 1-6, що складає 176/1000 нежилих будівель та споруд, разом із тим, право власності на: літ. «Л», «С», «Т», загальною площею 7 470,3 кв.м, основною площею 6 687 кв.м, літ. «О» не переходило, а тому оскарженим рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року порушуються права товариства щодо земельної ділянки, яка перебуває у заявника на правах оренди та не може використовуватись ним за призначенням.

На підставі викладеного, колегія суддів доходить до висновку, що рішення суду першої інстанції стосується прав та законних інтересів ПрАТ«Будіндустрія-2020», не залученого до участі у справі, так як товариство є орендарем земельної ділянки, на якій розміщені спірні будівлі, належні третій особі ОСОБА_1 , свідоцтво про право власності якого оскаржено позивачем, і який також не притягнутий до участі у справі у якості відповідача.

Колегія суддів також зазначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).

Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України), до яких звернуті матеріально-правові вимоги позивача.

Належним відповідачем має бути така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги. Суд захищає порушене право чи охоронюваний законом інтерес позивача саме від відповідача (близькі за змістом висновки сформульовані у пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/17792/17). Якщо позовна вимога заявлена до особи, яка не є учасником спірних правовідносин (тобто, не до тієї особи, яка має відповідати за цією вимогою), така особа є неналежним відповідачем.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Згідно частини другої статті 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Натомість. установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи (аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Колегія суддів також зазначає, що апеляційний суд позбавлений процесуальної можливості визначити суб`єктний склад учасників справи, залучати на стадії апеляційного перегляду справи відповідачів та/або співвідповідачів та встановивши, що позивачем не притягнуто до участі у справі ПрАТ«Будіндустрія-2020», не залученого до участі у справі, яке є орендарем земельної ділянки, на якій розміщені спірні будівлі, належні ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції доходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради саме з цих правових підстав.

При вказаних обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився з характером спірних правовідносин, неправильно застосував норми процесуального права, що є підставою для скасування рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року, та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради, з наведених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовних вимог Першого заступника прокурора Малиновського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до Виконавчого комітету Одеської міської ради (третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_1 , третя особа - Приватне акціонерне товариство «Будіндустрія-2020») про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 21 грудня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе