ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9040/22 Справа № 203/2580/20 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

головуючого судді Новікової Г.В.

суддів:Гапонова А.В.,Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Панасенко С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року (ухвалену під головуванням судді Католікян М.О.) за заявою про часткове визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у цивільній справі №203/2580/20 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» про стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» (далі по тексту ПрАТ «ДТРЗ») звернулося до суду із заявою про визнання виконавчих листів, виданих у цивільній справі № 203/2580/20, такими, що не підлягають виконанню частково.

В обґрунтування своїх вимог посилалося на те, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року з товариства на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 125086,48 грн., а також судовий збір у сумі 3159,25 грн. Після повного виконання в примусовому порядку зазначена постанова суду апеляційної інстанції була змінена постановою Верховного Суду від 26 травня 2021 року, а саме зменшено суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 20000 грн., та судового збору до 505,48 грн.

Просив визнати виконавчі листи, видані у справі №203/2580/20 такими, що не підлягають виконанню частково (у сумі, що перевищує стягнуте за постановою Верховного Суду), стягнути із ОСОБА_1 безпідставно одержані кошти у сумі 107740,25 грн., а також з виконавця безпідставно одержану винагороду в сумі 10774,02 грн.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року заяву ПрАТ «ДТРЗ» про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню задоволено.

Визнано виконавчий лист, виданий 20 січня 2021 року у цивільній справі №203/2580/20 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 125 086,48 гривень, таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 105 086,48 гривень.

Визнано виконавчий лист, виданий 20 січня 2021 року у цивільній справі №203/2580/20 про стягнення з приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» на користь ОСОБА_1 судового збору в сумі 3159,25 гривень, таким, що не підлягає виконанню частково у сумі 2653,77 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» безпідставно одержані кошти в сумі 107740,25 гривень.

Стягнуто з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на користь приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» безпідставно одержані кошти в сумі 10 774,02 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню частково, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального й процесуального права та не належне дослідження обставин й доказів наявних у справі.

Вважає, що підприємство в заяві помилково посилалось на положення ст.1212 ЦК України, оскільки набуті нею грошові кошти отримані законно в результаті примусового виконання судового рішення, яке набрало законної сили, однак в подальшому було скасовано частково судом вищої інстанції. Крім того звертає увагу, що на підставі положень ст. 1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набута заробітна плата та платежі прирівняні до неї.

Також вважає, що заявником було обрано помилковий спосіб захисту своїх прав шляхом визнання виконавчих листів такими що не підлягають виконанню, оскільки по факту їх вимоги зводяться до закріпленого ст.444 ЦПК України повороту виконання рішення.

Посилається на те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту повного погашення боржником заборгованості за спірними виконавчими листами у межах відкритих виконавчих проваджень або самостійно у добровільному порядку.

Звертає увагу, що виконання в повному обсязі визначеного судовим рішенням обов`язку в ході виконавчого провадження є самостійною підставою для закінчення такого виконавчого провадження. А тому у цьому випадку відсутня доцільність звернення із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

В судове засідання з`явився представник ПрАТ «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод»-адвокат Мельник М.С..Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися,про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронних листів та довідка про доставку SMS (т.2 а.с.78-82)

Згідно із п. 2 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України за наявними в ній доказами в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ПрАТ «ДТРЗ» про визнання виконавчих листів, такими, що не підлягають виконанню частково, суд першої інстанції виходив із того, що судове рішення, за яким було видано виконавчі листи, відкрито і фактично виконано виконавчі провадження, згодом було змінено шляхом зменшення сум, які підлягають стягненню з підприємства. А отже є підстави для стягнення з ОСОБА_1 , як стягувача, безпідставно отриманих сум в результаті виконання судового рішення.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам, нормам матеріального та процесуального права.

Відповідно до положень частини другої статті 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом вказаної норми виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави припинення зобов`язання визначені главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань, переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання. Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 24.06.2021 року у справі № 750/9956/17.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково за змістом статті 432 ЦПК України не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. Словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, передумовою для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню є одна з наступних обставин: помилковість видачі виконавчого листа; боржником чи іншою особою було добровільно виконано рішення суду, внаслідок чого обов`язок припинився; обов`язок боржника припинився з інших причин (передання відступного, зарахування, прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі, інші підстави припинення зобов`язання, передбачені главою 50 Цивільного кодексу України).

Закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року з ПрАТ «ДТРЗ» на користь ОСОБА_1 було стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 125 086,48 грн., а також судовий збір у сумі 3 159,25 грн..

21 січня 2021 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська на підставі ухваленої постанови стягувачці було видано два виконавчих листа .

26 січня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. відкрито виконавчі провадження №№64276585, 64276895 з примусового виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року.

У період з 27 січня 2021 року по 24 березня 2021 року у рамках виконавчого провадження боржником було сплачено грошові кошти в сумі 141 718,69 грн., з яких:- 125086,48 грн сума стягнутої середньої заробітної плати; - 3159,25 грн судовий збір; - 13472,96 грн основна винагорода за вчинення виконавчих дій, витрати виконавчого провадження.

25 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. було ухвалено постанови про закінчення виконавчих проваджень №№64276585, 64276895 у зв`язку з фактичним виконання боржником виконавчих документів.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 26 травня 2021 року було змінено постанову Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року, зменшено стягнуту суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 20000 грн, судового збору до 505,48 грн .

З пунктів 5, 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Отже, державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення, на виконання якого було видано виконавчий лист, або у зв`язку із визнанням судом, серед іншого, виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Як встановлено судом першої інстанції, виконавчі провадження №64276585 та №64276895, які були відкриті на виконання скасованої у касаційному порядку постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року було закінчено у зв`язку з фактичним виконанням.

Факт сплати заборгованості за виконавчими провадженнями підтверджується наявними в матеріалах справи копіями меморіальних ордерів від 27.01.2021 року, від 15.02.2021 року, від 05.03.2021 року та копією платіжного доручення від 24.03.2021 року.

Таким чином, ПрАТ «ДТРЗ» доведено факт сплати ними в рамках виконавчих проваджень №64276585 та №64276895 грошових коштів на загальну суму 141 718,29 грн., тому доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про таку недоведеність спростовуються фактичними обставинами справи.

Враховуючи наведене, та те, що судове рішення, а саме постанова Дніпровського апеляційного суду від 30 грудня 2020 року, на підставі якої з боржника були стягнуті відповідні суми, змінена в розмірі сум, які підлягали стягненню, він має право на повернення надміру стягнутих сум в порядку ст. 432 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання частково такими, що не підлягають виконанню виконавчих листів №64276585 та №64276895, оскільки на момент ухвалення 26 травня 2021 року Верховним Судом постанови про зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 20 000 грн. та судового збору до 505,48 грн., постанова апеляційної інстанції вже була виконана.

Таким чином, суд правильно вважав наявними матеріально-правові підстави для визнання виконавчого документу таким, що частково не підлягає виконанню, у зв`язку з виконанням судового рішення апеляційної інстанції, в розумінні ч. 2 ст. 432 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 432 ЦПК України, якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника, стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Отже, посилання ОСОБА_1 на положення ст. 1212, 1215 ЦК України є безпідставними. ПрАТ «ДТРЗ», звертаючись до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, не аргументувало ними дану заяву.

З приводу посилань апелянта на положення ст. 444, 445 ЦПК України слід зазначити, що вони не підлягають застосуванню у даному випадку, оскільки ПрАТ «ДТРЗ» у заяві від 20.01.2021 року не ставить питання про поворот виконання рішення. Крім того, така заява вже була розглянута судом першої інстанції і її було залишено без задоволення 04 серпня 2021 року.

Доводи апеляційної скарги, що виконавче провадження у справі закінчено, а тому не доцільно звертатись з заявою про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню у порядку ст. 432 ЦПК, апеляційний суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі.

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджується із висновками суду першої інстанції, та вважає, що суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування ст. 432 ЦПК України та визнання виконавчих листів, виданих на виконання зміненої постанови, такими що не підлягають виконанню частково та правильно стягнув безпідставно одержані стягувачем кошти.

В частині стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева Ігоря В`ячеславовича на користь приватного акціонерного товариства «Дніпропетровський тепловозоремонтний завод» безпідставно одержаних коштів в сумі 10 774,02 гривень рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому його законність в цій частині апеляційною інстанцією не перевірялася.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, тому підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Керуючись ст.ст.368, 374,375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 20 грудня 2022 року.

Судді: