Провадження № 22-ц/4808/374/22
Головуючий у 1 інстанції Ковалюк І. П.
Суддя-доповідач Пнівчук
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Девляшевського В.А., Томин О.О.

з участю секретаря Максимів Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2021 року, у складі судді Ковалюк І.П., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Івано-Франківський м`ясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу худоби,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2018 року ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу худоби.

В обґрунтування позову зазначив, що 01.12.2017 року між ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» і ФОП ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу худоби №МКК-12/01, згідно умов якого Продавець (ФОП ОСОБА_1 ) продає, а Покупець (ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат») купує за договірними цінами живу худобу (товар), що відповідає по якості діючим стандартам ветеринарно-санітарним вимогам для забійних тварин, по видах і в погоджені Покупцем строки, а Покупець приймає всю пред`явлену Продавцем у відповідності з даним договором худобу.

Згідно п. 3.2 Договору купівлі-продажу худоби № МКК-12/01 від 01.12.2017 року розрахунки за даним договором здійснюються протягом 14 днів, в Національній валюті України, шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця з моменту отримання товару Покупцем.

На виконання умов Договору купівлі-продажу худоби № МКК-12/01 від 01.12.2017 року ФОП ОСОБА_1 провів реалізацію худоби в живій вазі на загальну суму: 2 365 402,48 грн, а ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» згідно платіжних доручень перерахував ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 2 540 000,0 грн. Станом на 01.05.2018 року заборгованість ОСОБА_1 перед ПрАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» складала 174 597,52 грн.

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 196 952,77 грн, яка складається із 102 075 грн основного боргу, пені в сумі 20 592,66 грн та 3% річних в сумі 1762,59 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2021 року позов ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» заборгованість в сумі 196952,77 грн, яка складається із: 102 075 грн основного боргу, пені в сумі 20 592,66 грн та 3% річних в сумі 1 762,59 грн.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 954,29 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу. Вважає, рішення суду незаконним.

Зазначає, що суд задовольняючи позов, виходив з того, що відповідач не виконав свого обов`язку з поставки живої худоби, та дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення на користь позивача оплачених за товар коштів.

Водночас, підсумовуючи наприкінці мотивувальної частини свій висновок, вказав, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не найшли свого підтвердження в судовому засіданні, що є суперечливими взаємовиключними висновками.

Суд жодним чином не обґрунтував чому не взяв до уваги заперечення та надані суду документальні докази про повернення через касу ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» передчасно надміру перерахованих ним коштів, згідно квитанцій від 26.12.2017 року на суму 149000грн та від 27.12.2017 року на суму 40000 грн.

Вважає, що попереднє перерахування ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» грошових коштів на його рахунок проведено в порушення умов п.3.2 договору, за змістом якого Продавець мав здійснити перерахування коштів протягом 14 днів з моменту отримання ним товару. Умовами договору не передбачено попередньої оплати товару покупцем, як і зобов`язання здійснити продаж товару протягом певного строку після перерахування покупцем коштів на рахунок, тому з сторони відповідача немає жодного порушення чи невиконання зобов`язань за змістом п.4.1. Договору, відтак відсутні підстави для відповідальності.

Зазначає, що суд не надав документальним доказам та розрахункам ніякої оцінки. Так з огляду на долучені позивачем до матеріалів справи платіжні доручення про перерахування на рахунок відповідача за період з 13.12.2017 року по 16.02.2018 року 2540000 грн, проданої відповідачем худоби згідно видаткових накладних на суму 2 479 859, 53 грн та повернутих коштів згідно квитанцій до прибуткового касового ордеру на суму 189 000 грн, в нього відсутня заборгованість по договору, зокрема 2540000 - 2 479 859, 58 - 189 000 = 128859 грн заборгованості, навпаки за позивачем.

Позивач не забезпечив явку касира, доказів неможливості її явки не подав, натомість представив нотаріально посвідчені 04.02.2020 року пояснення касира ОСОБА_3 .

Зазначає, що з дослідницької частини висновку експерта №CE-19/109-21/7227-ПЧ від 28.10.2021 року вбачається цілком одинаковий опис ознак підпису як на об`єктах дослідження - квитанціях до прибуткового касового ордеру від 26.12.2017 року на суму 149000 грн та від 27.12.2017 року на суму 40000 грн в графі «Касир», так і на порівняльних зразках підпису ОСОБА_3 , в тому числі, розміщення підписів відносно бланкового рядка (в обох перетинають бланковий рядок), що вбачається актуальним при аналізі цього дослідження.

Позаяк, експерт не знайшла комплексу ознак достатнього для вирішення питання про відсутність чи наявність тотожності через недостатність порівняльного матеріалу, якого не забезпечено через ухилення позивача надати документи та забезпечити явку ОСОБА_3 в судове засідання для відібрання експериментальних зразків підпису і почерку.

Суд не врахував наведених положень статті 109 ЦПК України та не надав оцінки висновкам експерта та неспростованим оригіналам квитанцій до прибуткового касового ордеру від 26.12.2017 року на суму 149000 грн та від 27.12.2017 року на суму 40000 грн на предмет визнання факту повернення мною через касу позивача - 189000 грн.

В частині висновків щодо відповідальності за порушення зобов`язань, суд поверхово дослідивши умови договору, не визначився, що відповідач зобов`язань з продажу товару не порушував, а позивачем фактично порушено спір про повернення самовільно перехованих коштів.

При цьому судом не перевірено правильність розрахунку та подвійного застосування штрафних санкцій (пені) згідно умов договору, крім цього на підставі закону 3% річних, тоді коли відповідальність сторони визначили договором.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає рішення суду законним, прийнятим у відповідності до вимог матеріального та процесуального права, а вимоги та доводи апелянта незаконними та необґрунтованими.

Оскільки, ОСОБА_1 в порушення умов договору № МКК-12/01 від 01.12.2017 року свого обов`язку з поставки живої худоби не виконав, таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» оплачених за товар коштів є обґрунтованими.

На виконання ухвали Івано-Франківського міського суду від 22.03.2021 року ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» надано судовому експерту оригінали документів: касові книги та видаткові касові ордери з підписом ОСОБА_3 .

Просить рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник ПАТ «Івано-Франківськ м`ясокомбінат» заперечив доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду частково не відповідає.

Постановляючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав свого обов`язку з поставки живої худоби, а відтак вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_1 на його користь оплачених за товар коштів є обґрунтованими.

З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 01.12.2017 року між ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» і ФОП ОСОБА_1 укладено Договір купівлі-продажу худоби №МКК-12/01, згідно якого Продавець (ФОП ОСОБА_1 ) продає, а Покупець (ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат») купує за договірними цінами живу худобу (товар), що відповідає по якості діючим стандартам ветеринарно-санітарним вимогам для забійних тварин, по видах і в погоджені Покупцем строки, а Покупець приймає всю пред`явлену Продавцем у відповідності з даним договором худобу.

Встановлено, що на виконання умов Договору купівлі-продажу худоби № МКК-12/01 від 01.12.2017 року ФОП ОСОБА_1 провів реалізацію худоби в живій вазі згідно видаткових накладних: № 000001 від 20.12.2017 р. на суму 550 098,0 грн; № 000002 від 29.12.2017 р. на суму 136 680,0 грн; №000001 від 17.01.2018 р. на суму 213 694,50 грн; № 000002 від 26.01.2018 р. на суму 207 377,40 грн; № 000003 від 31.01.2018 р. на суму 153 608,50 грн; № 000004 від 08.02.2018 р. на суму 288 368,0 грн; № 000005 від 14.02.2018 р. на суму 383 919,0 грн; № 000006 від 19.02.2018 р. на суму 143 440,0 грн; № 000007 від 09.03.2018 р. на суму 28 982,90 грн; № 000008 від 02.04.2018 р. на суму 33 754,38 грн; № 000009 від 17.04.2018 р. на суму 49 849,80 грн; № 000010 від 23.04.2018 р. на суму 175 630,0 грн, всього на загальну суму: 2 365 402,48 грн (а.с. 11-22 т.1).

На виконання умов Договору купівлі-продажу худоби № МКК-12/01 від 01.12.2017 р. ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» ФОП ОСОБА_1 перерахував грошові кошти на загальну суму 2 540 000,0 грн., що підтверджується платіжними дорученнями: № 603 від 13.12.2017 р. на суму 500 000,0 грн; № 651 від 20.12.2017 р. на суму 200 000,0 грн; № 652 від 20.12.2017 р. на суму 300 000,0 грн; № 696 від 28.12.2017 р. на суму 90 000,0 грн; № 14 від 15.01.2018 р. на суму 200 000,0 грн; № 20 від 17.01.2018 р. на суму 100 000,0 грн; № 26 від 2.2.01.2018 р. на суму 100 000,0 грн; № 29 від 23.01.2018 р. на суму 350 000,0 грн; № 77 від 08.02.2018 р. на суму 300 000,0 грн; № 98 від 14.02.2018 р. на суму 100 000,0 грн; № 112 від 16.02.2018 р. на суму 300 000,0 грн.

Таким чином різниця від отриманих відповідачем коштів та сумою коштів від реалізації худоби становить 174 597,52 грн.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статті 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів.

За змістом статей 525, 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного (господарського) законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому (частина перша статті 656 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі статтею 664 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Таким чином, двосторонній характер договору купівлі-продажу зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору продавець приймає на себе обов`язок передати покупцеві певну річ і водночас набуває права вимагати її оплати, а покупець у свою чергу зобов`язаний здійснити оплату придбаної речі та водночас набуває права вимагати від продавця її передачі.

Зібраними доказами встановлено, що на виконання умов договору, покупець ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» до отримання товару від ФОП ОСОБА_1 перераховував останньому кошти згідно платіжних доручень, що не заперечувалось жодною із сторін.

Судом встановлено, що позивач 02.08.2018 року звертався до відповідача, до пред`явлення позову до суду, з вимогою про оплату заборгованості за Договором купівлі-продажу худоби № МКК-12/01 від 01.12.2017 року у розмірі 174594, 52 грн із проведенням відповідного розрахунку, отриманих коштів та коштів витрачених на реалізацію худоби (а.с. 34 т.1). Вказана вимога надіслана відповідачу цінним листом, що підтверджується описом до нього.

Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_1 надавав відповідь на вищезазначену вимогу позивача.

Перевіряючи правильність проведеного позивачем розрахунку суми заборгованості за договором, колегія суддів вважає, що подані позивачем докази підтверджують отримання ОСОБА_1 коштів у сумі 2540 000 грн та реалізацію ним товару (худоби) на суму 2365402,48 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що згідно накладної № 000007 від 09.03.2018 року відповідач продав товар на загальну суму 143440 грн є необґрунтованими, оскільки в накладній зазначено товар корова 1 категорії, кількість голів - 1, вагою 706,90 кг, ціна 41,00 на загальну суму 28982,90 грн, а відтак зазначення у накладній суми «разом»: 143440 грн є помилковим. Будь-яких доказів на спростування даних вказаної накладної відповідачем не представлено.

Посилання апелянта на те, що суд не надав оцінки висновкам експерта та неспростованим оригіналам квитанцій до прибуткового касового ордеру від 26.12.2017 року на суму 149000 грн та від 27.12.2017 року на суму 40000 грн, то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Відповідно до Постанови НБУ від 15.12.2004 № 637 Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні (чинної станом на час видачі квитанції до прибуткового касового ордера) п. 3.3. передбачено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами (додаток 2), підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.

Долучені відповідачем квитанції до прибуткових касових ордерів від 26.12.2017 року та 27.12.2017 року на суму відповідно 149 000 грн та 40 000 грн не містять відбитку печатки ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат», не зазначено номер квитанції.

При цьому колегія суддів зауважує, що позивач заперечує факт поступлення вказаних коштів в касу підприємства, а касир ОСОБА_3 заперечує свій підпис в графі «касир».

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи від 28.01.2021 року, проведеної судовим експертом Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України вирішити питання чи виконано рукописний підпис квитанції до прибуткових касових ордерів від 26.12.2017 р. на суму 149000 грн та від 27.12.2017 року на суму 40000 грн касиром ОСОБА_3 не є можливим по причині обмеженого об`єму почеркознавчого матеріалу як у досліджуваних підписах та і у підписах, наданих в якості зразків для порівняння, також не є можливим вирішити питання чи виконано підпис на квитанціях до прибуткового касового ордера від 26.12.2017 р. та 27.12.2017 р. ОСОБА_3 скороченим підписом чи навмисно скороченим підписом не є можливим по причині не встановлення виконавця досліджуваних підписів.

Таким чином доводи відповідача про те, що ним повернуто у касу ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат», 189 000 грн не підтверджені належними доказами.

Відповідно до п. 4.1, 4.2 Договору № МКК-12/01, за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання. У випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього Договору, Сторона несе відповідальність визначену цим Договором та (або) чинним в Україні законодавством.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення пені за прострочення за період з 01.05.2018 року по 01.09.2018 року у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми у сумі 20592,66 грн та трьох процентів річних від простроченої суми , згідно ст. 625 ЦК України, у розмірі 1762,59 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 196952,77 грн, однак в резолютивній частині помилково зазначив про те, що основна сума боргу становить 102 075 грн, замість 174597,52 грн, а відтак рішення в цій частині підлягає зміні.

Колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення суду (абз. 1 ст. 6 рішення) посилання суду на те, що «обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження», як такі що суперечать висновку суду першої інстанції за результатами розгляду позову.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції.

Однією з засад судочинства, регламентованих пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1,2 статті 12 ЦК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 статті 12 та частин 1,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до вимог статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем не представлено суду доказів на спростування позовних вимог позивача щодо наявності у нього заборгованості за договором-купівлі-продажу худоби від 01.12.2017 року.

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 06 грудня 2021 року в частині стягнення заборгованості змінити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Івано-Франківський м`ясокомбінат» заборгованість в сумі 196952,77 грн, з яких: 174597,52 грн основний борг, 20 592,66 грн пеня, 1 762,59 грн 3% річних.

Виключити з мотивувальної частини рішення суду (абз.1 ст.6 рішення) посилання суду на те, що «обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження».

В решті рішення суду залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 травня 2022 року.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: В.А. Девляшевський

О.О. Томин