КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2022 року м. Київ

Унікальний номер справи № 758/6540/21

Апеляційне провадження 22-ц/824/5174/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді - доповідача Махлай Л.Д.,

суддів Немировської О.В., Ящук Т.І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану через представника ОСОБА_3 , на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Скрипник О.Г., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

у травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 ,в якому просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у зв`язку з вагітністю та до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу).

В обґрунтування позову зазначала, що з 29.04.2014 перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З січня 2021 вона з сином проживають окремо від відповідача. Станом на 12.04.2021 вона є вагітною, проте відповідач не надає коштів на її утримання, незважаючи на те, що працює на посаді директора ТОВ «Есенсі» та є засновником цього товариства, має стабільний дохід близько 60 000 грн щомісячно, а отже має можливість надавати матеріальну допомогу.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 30.09.2021 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дружини у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подання позову до досягнення дитиною трьох років.

Ухвалою суду від 12.11.2021 заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ОСОБА_2 через представника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким у позові відмовити. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи. А саме, суд не задовольнив його клопотання про відкладення розгляду справи, чим позбавив його можливості викласти свою позицію щодо суті спору та істотно обмежив його права. Позивачка одноосібно без його згоди та без пояснення будь - яких причин з січня 2021 року стала проживати окремо та обмежує його спілкування з сином. Позивачка не повідомляла його про свою вагітність. Він звертався до позивачки з питання врегулювання спору у позасудовому порядку, надавав проекти договорів про участь подружжя у вихованні дітей, пропонував обговорити питання фінансового забезпечення, проте ці звернення були проігноровані. Незважаючи на те, що позивачка не повідомляла його про щодо стану здоров`я та вагітності, не повідомила про народження дитини, він переводив їй грошові кошти. На час ухвалення рішення позивачка уже не була вагітною, що вказує на неможливість винесення рішення з підстав, заявлених у позові. Суд неправильно встановив, що він ухиляється від утримання дітей та дружини. Розмір допомоги, яку він надає обраний ним довільно саме через відсутність можливості діалогу з позивачкою.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомленням учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 29.04.2014 між сторонами зареєстровано шлюб.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з матір`ю.

Відповідно до довідки, виданої ТОВ «Ісіда-IVF» від 12.04.2021 позивачка перебуває у стані вагітності, вагітність 2, 24-25 тиж.

Відповідно до лікарняного листа від 25.05.2021 позивачка перебуває у стані вагітності 30 тижнів, очікуваний термін пологів 03.08.2021.

З матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачка народила доньку ОСОБА_5 .

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги доведені та обгрунтовані.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружини, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, вказуючи в апеляційній скарзі на те, що дитина проживає як з матір`ю так і з ним будь - яких доказів на підтвердження цих обставин не надав.

Враховуючи положення ч. 4 ст. 84 СК України позивачка при зверненні з позовом про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років не повинна доводити необхідність отримання такої допомоги, оскільки така допомога стягується незалежно від її матеріального становища.

Така допомога може бути стягнута у разі, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Відповідач будь - яких заперечень про те, що він неспроможний надавати матеріальну допомогу в апеляційній скарзі не викладає. Навпаки вказує, що надає таку допомогу у розмірі, визначеному на власний розсуд.

Відповідно до протоколу судового засідання представник відповідача ОСОБА_3 був у судовому засіданні 05.08.2021 та за його клопотанням оголошено перерву. Незважаючи на це ні відповідач, ні його представник не подали будь - яких письмових пояснень, доказів тощо, відзиву також подано не було. Відповідач чи його представник не з`явилися у судове засідання, призначене на 10.09.2021 на 10 год та у судове засідання, призначене на 30.09.2021 на 12 год. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, проте про будь - які поважні причини неможливості явки у судове засідання у клопотанні не вказано. Відтак у відповідача чи його представника з часу ознайомлення з матеріалами справи було достатньо часу для викладення своєї правової позиції щодо вирішення спору, надання доказів тощо, проте такі дії не були вчинені відповідачем на власний розсуд. Відтак доводи апеляційної скарги про те, що відповідачу не було надано можності викласти свою позицію щодо вирішення спору є неогрунтованими. А суд не мав підстав для відкладення розгляду справи, оскільки відповідач чи його представник не зазначили будь - яких поважних причин неможливості явки до суду та не подали будь - яких доказів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не мав права ухвалювати рішення про стягнення аліментів на утримання дружини у період вагітності, оскільки на час ухвалення рішення позивачка не була вагітною та не змінила позовних вимог суперечать вимогам закону, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 84 СК України аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду.

Відтак позивачка має право на отримання аліментів як з часу звернення до суду з даним позовом у період вагітності, так і право на отримання аліментів до досягнення дитиною трьох років без зміни позовних вимог та без будь - якого додаткового рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що дружина на власний розсуд змінила місце проживання та не повідомляла про перебіг вагітності не мають правового значення для вирішення спору про стягнення аліментів.

Доводи апелянта про те, що він добровільно сплачує грошові кошти на картковий рахунок позивачки також не можуть бути підставою для скасування чи зміни рішення, оскільки докази переказу коштів не було подано до суду першої інстанції до ухвалення рішення та суд не міг їх оцінити та врахувати при вирішенні спору. Крім того, у виписці з карткового рахунку, доданій до заяви про перегляд заочного рішення не вказано призначення платежу, а відповідач стверджує, що він надає матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відтак зазначені докази не підтверджують доводи апелянта про те, що він надавав та надає матеріальну допомогу на утримання дружини у період вагітності та після народження доньки.

За вказаних обставин колегія суддів прийшла до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Правильність визначення розміру аліментів в апеляційній скарзі не оскаржуєтья.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 30 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Постанова складена 15.04.2022.

Головуючий Л. Д. Махлай

Судді О. В. Немировська

Т. І. Ящук