Справа № 453/1516/21
№ провадження 2/453/178/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2022 року Сколівський районний суд Львівської області у складі :

головуючого - судді Ясінського Ю.Є.

секретаря судового засідання Гринюк Л.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сколе Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася у Сколівський районний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 аліменти у її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з відповідача у її користь витрати на правову допомогу та поїздки до суду у розмірі 2000 грн.

Ухвалою судді від 15 лютого 2022 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням та викликом учасників справи.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який вони зареєстрували 20 вересня 2014 року у виконавчому комітеті Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, від якого вони мають дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина проживає разом з нею, що підтверджується довідкою про склад сім`ї, виданою Славською селищною радою Стрийського району Львівської області №2427 від 27.10.2021року. Відповідач є працездатним, працює та отримує дохід, оскільки проживає та працює в м. Прага, Чеської Республіки, на заводі, а також має підробіток як таксі для заробітчан, що підтвержується скріншотами сторінки фейсбук. Так, як угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто, тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом.

До початку судового засідання позивач ОСОБА_1 подала заяву (вх.№1336 від від 04 квітня 2022 року) про розгляд справи без її участі. Позов підтримує у повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, однак скористався своїм правом та подав відзив (вх.№ ЕП- 482 від 04 квітня 2022 року) в якому зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Він погоджується сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 грн. Для доведення наведених у позовній заяві обставин, позивачка, крім власного твердження, не надала жодних доказів, не кажучи про їх належність, достатність і допустимість. Зазначив, що ним повністю утримується дитина, надаються кошти та все, що потребує дитина, купляв ліки, одяг, харчування, іграшки, а також бере участь у вихованні та розвитку дитини. Інформація наведена позивачем про отримання доходу в розмірі 20000 грн. не відповідає дійсності. Він не має постійного заробітку і перебивається сезонними заробітками. Також на його утриманні перебуває його мати та батько, який через хворобу не працює. Вимога позивача про стягнення аліментів у сумі 5000 грн. не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необгрунтовано великим, не враховано його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2014 року. Шлюб зареєстровано у виконавчому комітеті Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, про що складено відповідний актовий запис №34. Дана обставина стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 20 вересня 2014 року.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьком неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є відповідач - ОСОБА_2 .

Згідно довідки №2427 від 27 жовтня 2021 року, виданої Славською селищною радою Стрийського раону Львівської області, неповнолітня дитина: ОСОБА_3 перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 .

Частиною 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначено загальний обов`язком батьків утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

'У Декларації прав людини проголошено, дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості, що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування, що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу.

Стаття 3 Конвенції ООН про права дитини передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч.8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

При цьому слід врахувати положення ч.1 ст. 141 СК України, відповідно до якого мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку.

Частина 1 ст. 182 СК України вказує на обставини, які мають враховуватися при визначені розміру аліментів, а саме:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Як зазначено у ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини При цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні величини аліментного платежу суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст.ст. 76-81 ЦПК України докази встановлюються такими засобами як письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд бере до розгляду лише ті докази, які стосуються предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як стверджує позивач у позовній заяві, відповідач працює, є працездатним, що, відповідно, дає можливість визначити розмір аліментів у розмірі, вказаному нею у позовній заяві, тобто 5000 грн. щомісячно.

Однак, такі доводи позивача не заслуговують на увагу, оскільки позивач не надала суду жодних належних та допустимих доказів в рахунок обґрунтування вищевказаних фактів та обставин, пов`язаних з тим, що відповідач має можливість сплачувати аліменти саме в тому розмірі, який вказаний у позовній заяві.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, зважаючи на вищевказане, посилання позивача на те, що відповідач матеріально забезпечений, що надає йому можливістю сплачувати аліменти на утримання дитини у вказаному розмірі, не підтверджується належними та допустимими доказами, обов`язок яких надати з підстав, передбачених ст. 81 ЦПК України, покладається в тому числі і на позивача.

Водночас, суд враховує, що відповідач є фізично здоровою особою, доказів протилежного у суду немає, і може працювати та виконувати обов`язок по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі, який забезпечував би необхідний життєвий процес та розвиток дитини.

Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Отже, при визначенні розміру стягуваних аліментів, суд виходить з того, що оскільки сторони, які є батьками дитини ОСОБА_3 , то в рівній мірі несуть обов`язки щодо її виховання та утримання, і такі у виді матеріального утримання не можуть бути повністю покладені виключно на відповідача чи позивача.

Оскільки суду не надано будь-яких доказів розміру отримуваного доходу як позивача, так і відповідача, а позивач стверджуючи, що при сплаті відповідачем аліментів у сумі 5000 грн. щомісячно забезпечиться їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини, без подання будь-яких доказів для підтвердження цього факту, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню - в розмірі 3200 грн.

Суд вважає, що визначений розмір аліментів у вказаній сумі щомісячно на дитину є достатнім та буде відповідати інтересам дитини, обставинам справи і вимогам Закону.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно вимог ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються: позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Враховуючи, що позивач не сплачувала судовий збір при подачі вказаного позову, суд при ухваленні рішення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, присуджує стягнення судового збору в дохід держави з відповідача.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, в матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про розмір та оплату наданої правової допомоги.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог позивача в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки стороною позивача документально не підтверджено витрати на таку.

Керуючись ст.ст. 180-184, 191 СК України, ст.ст. 12, 81, 141, 247, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, а саме з 01 листопада 2021 року, тадо досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судовий збір у розмірі 908 грн. (дев`ятсот вісім гривень) на користь держави.

Рішення суду у частині стягнення платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП- НОМЕР_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - невідомий).

Суддя Сколівського районного суду Ю.Є. Ясінський

Львівської області