Справа № 367/2831/21
Провадження №2/367/2011/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

03 серпня 2022 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого - судді Кравчук Ю.В.,

за участю:

секретаря судових засідань Шаповала О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,-

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, в якій позивач просить розірвати договір довічного утримання від 16 лютого 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А, та зареєстрований у реєстрі за №1072, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , застосувати наслідки розірвання Договору довічного утримання від 16 лютого 2002 року та повернути ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 , визнавши за нею право власності на вказану квартиру, скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 16.02.2002 року, зареєстрованого у реєстрі за №1075, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

В позові представник позивача зазначає, що між позивачем та ОСОБА_2 16 лютого 2002 року було укладено Договір довічного утримання (далі - договір), посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А. та зареєстрований у реєстрі за №1072, яким у власність набувача була передана квартира АДРЕСА_1 .

Пунктом 1 Договору передбачено, що ОСОБА_1 передає у власність громадянину ОСОБА_2 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 .

За даними технічного паспорту, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 2001 року, на зазначену вище квартиру, що є невід`ємною складовою частиною правовстановлюючого документа, квартира складається з трьох кімнат, житловою площею - 38,3 (тридцять вісім цілих і три десятих) кв.м., загальною площею - 66,7 (шістдесят шість цілих і сім десятих) кв.м., кухні, санвузлу, допоміжних приміщень.

Пунктом 2 Договору зазначено, що вищезазначена квартира належить ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі довідки ЖБК - 12 «Салют» за №13 від 02 лютого 1993 року, зареєстрованого в Ірпінському бюро технічної інвентаризації 06 квітня 1993 року за №545. Набувач зобов`язується відповідно до п. 5 Договору довічно утримувати громадянку ОСОБА_1 забезпечувати її продуктами харчуванням, одягом, доглядати та надавати необхідну допомогу, та зберігати в її безкоштовному довічному користуванні кімнату площею 12,6 кв.м. Вартість матеріального забезпечення/харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги визначена Сторонами в сумі - 100 (сто) гривень в місяць (п. 6 Договору). Пунктом 7 Договору передбачено, що цей договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку.

Протягом останніх трьох років, а саме з травня 2018 року, набувач не виконує умови договору.

На виконання вищезазначеного договору довічного утримання набувач повинен був забезпечувати відчужувача - харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Грошова оцінка матеріального забезпечення за Договором складає 100 грн. на місяць. Проте, набувач не виконував істотні умови Договору, а саме з травня 2018 року набувач не купував і не приносив відчужувачу продуктів харчування, одягу, ліків, не допомагав відчужувачу по веденню домашнього господарства, не надавав ніяких коштів.

09 березня 2021 року позивач написала лист (заяву про добровільне розірвання договору довічного утримання) (накладна 582) відповідачу, яке 22 березня 2021 року було йому вручене. Станом на 19 квітня 2021 року відповідач з позивачем не зв`язався, листа-відповіді не направив і надалі ігнорує умови Договорів.

Ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області від 24 травня 2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 21 грудня 2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача надіслала до суду клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином, в тому числі оголошенням на сайті «Судова Влада України», а тому відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без її участі та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 744 Цивільного кодексу України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (Відчужувач) передає другій стороні (Набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з ч. 1 ст. 745 ЦК України договір довічного утримання (догляду) укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Судом встановлено, що 16.02.2002 між ОСОБА_1 (відчужувач) та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання (надалі Договір), який посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А, та зареєстровано у реєстрі за №1072.

Пунктом 1 Договору передбачено, що ОСОБА_1 передає у власність громадянину ОСОБА_2 належну їй на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_1 . За даними технічного паспорту, виданого Ірпінським бюро технічної інвентаризації 24 листопада 2001 року, на зазначену вище квартиру, що є невід`ємною складовою частиною правовстановлюючого документа, квартира складається з трьох кімнат, житловою площею - 38,3 (тридцять вісім цілих і три десятих) кв.м., загальною площею - 66,7 (шістдесят шість цілих і сім десятих) кв.м., кухні, санвузлу, допоміжних приміщень. Пунктом 2 Договору зазначено, що вищезазначена квартира належить ОСОБА_1 на підставі реєстраційного посвідчення, виданого Ірпінським міжміським бюро технічної інвентаризації на підставі довідки ЖБК - 12 «Салют» за №13 від 02 лютого 1993 року, зареєстрованого в Ірпінському бюро технічної інвентаризації 06 квітня 1993 року за №545. Відповідно до п. 5 Договору відповідач ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання довічно утримувати громадянку ОСОБА_1 забезпечувати її продуктами харчуванням, одягом, доглядати та надавати необхідну допомогу, та зберігати в її безкоштовному довічному користуванні кімнату площею 12,6 кв.м. Вартість матеріального забезпечення/харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги визначена позивачем та відповідачем в сумі - 100 (сто) гривень в місяць (п. 6 Договору). Згідно із п.7 Договору, договір може бути розірвано за згодою сторін, а у випадку невиконання його умов та відмови від добровільного розірвання однієї із сторін - у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 748 ЦК України набувач стає власником майна, переданого йому за договором довічного утримання (догляду), відповідно до статті 334 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої ст. 749 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок набувача за договором довічного утримання та передбачено, що у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечити відчужувача.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Позивачем умови договору довічного утримання виконані у повному обсязі.

Як зазначає позивач, після укладення договору довічного утримання, відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань по виконанню вказаного договору, не виконував свої обов`язки належним чином, а саме з травня 2018 року набувач не купував і не приносив відчужувачу продуктів харчування, одягу, ліків, не допомагав відчужувачу по веденню домашнього господарства, не надавав ніяких коштів.

Згідно із ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом, а істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друге сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

В силу ч.ч.2.3 ст.653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є: як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.12. ч. 1 ст.76 Цивільного процесуального кодексу України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання.

Відповідач не надав суду жодного доказу щодо виконання ним умов договору довічного утримання від 16.02.2002.

Одночасно суд враховує, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19.

Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, суд доходить висновку, що позовні вимоги щодо розірвання договору довічного утримання слід задовольнити, оскільки відсутні докази, щодо належного виконання відповідачем своїх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч. 1 ст. 756 ЦК України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на квартиру у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Так як позивач ОСОБА_1 є ветераном війни - учасником бойових дій і звільнена від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

На підставі статями 150, 155, 164, 166, 181-182 СК України та керуючись статтями 2, 12, 81, 89, 258-259 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання від 16 лютого 2002 року, посвідчений державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори Запісочною О.А, та зареєстрований у реєстрі за №1072, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 (шістдесят один).

Скасувати обтяження на нерухоме майно за договором довічного утримання від 16 лютого 2002 року, зареєстроване у реєстрі за №1075, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 2 724 ( дві тисячі сімсот двадцять чотири) гривні.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Кравчук