ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

25 жовтня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації),

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року представник ПАТ «УСГ «Княжа ВієннаІншуранс Груп» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що 16.02.2018 року ПрАТ «УСК Княжа ВієннаІншуранс груп» укладено договір добровільного страхування, предметом якого є транспортний засіб «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 .

Вказував, що 30.06.2018 року в м. Київ по бульвару Лесі Українки мала місце дорожньо-траспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 та мотоцикла Sineray, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

В результаті зазначеної ДТП пошкоджено транспортний засіб ToyotaLandCruserPrado, для визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля проведено його огляд та складено акт та висновок № СОМ-М-180027 від 07.07.2018 року.

Також складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, відповідно до якого матеріальний збиток складає суму 90 135,00 грн. (з якої 18 000 грн. застраховано до несплачених страхових платежів страхувальника, а 72 135,00 грн. було сплачено страхувальнику).

На підставі викладеного, просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УСГ «Княжа ВієннаІншуранс Груп» завданих збитків в порядку регресу (суброгації) у розмірі 90 135,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, представник ПАТ «УСГ «Княжа ВієннаІншуранс Груп» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевим судом неправильно встановлено відсутність доказів вини відповідача у вчиненні ДТП, не надано правову кваліфікацію відносин сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та не визначено, яка саме правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, внаслідок чого безпідставно відмовлено у задоволенні позову.

Вказує також, що саме на відповідача покладено обов`язок, згідно ст. 1187 ЦК України, відшкодовувати шкоду, яку він завдав джерелом підвищеної небезпеки.

Від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на те, що на момент ДТП його відповідальність не була застрахована, а тому позивач мав звертатися з позовом про відшкодовування шкоди до МТСБУ.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що доказів на підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, а також доказів розміру страхового відшкодування в сумі 90 135 грн, позивачем до суду не надано.

Крім того, суд першої інстанції, виходячи з того, що позивачем не визначено конкретної вимоги про стягнення коштів в порядку регресу чи в порядку суброгації та не надано до суду копії страхового поліса, дійшов висновку про те, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню норми права, що регулюють право зворотної вимоги (регресу).

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.06.2018 року в м. Київ по бульвару Лесі Українки мала місце ДТП за участі транспортного засобу «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 та мотоцикла Sineray, д.н.з НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2

27.02.2018 року між ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» та ОСОБА_2 було укладено договір № 004424 страхування наземного транспорту (КАСКО), за яким був застрахований (забезпечений) транспортний засіб «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.4).

Предметом договору є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням ТЗ визначеним цим договором.

Як вбачається з договору страхування наземного транспорту КАСКО без виключень №004424, період сплати страхових внесків з 17.02.2018 року по 16.05.2018 року становив 9000 грн., з 17.05.2022 року по 16.08.2022 року становив 9000 грн., з 17.08.2022 року по 16.11.2018 року становив 9000 грн., з 17.11.2022 року по 16.02.2019 року становив 9000 грн.

07.07.2018 року ПрАТ «УСК» Княжа ВієннаІншуранс груп» розрахувало суму страхового відшкодування, згідно з умовами договору добровільного страхування транспортного засобу «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 від 16.02.2018 року, на підставі страхового акту №54 та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб ToyotaLandCruserPrado, складає 90 135,00 грн (а.с.12).

ПрАТ «УСК «Княжа ВієннаІншуранс груп» відшкодувало ОСОБА_2 витрати на ремонт транспортного засобу «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 , у розмірі 72 135,00 грн., перерахувавши кошти на рахунок, що підтверджується платіжним дорученням № 3Р056744 від 07.08.2018 року (а.с. 14).

Також в страховому акті №54 від 03.08.2018 року зазначено, що в суму страхового відшкодування включено суму несплачених страхових платежів в розмірі 18000 грн, що підтверджується також довідкою (а.с.15).

Постановою Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 18.02.2019 року було закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_1 , внесене до ЄРДР за №002866 від 01.07.2018, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.52). В мотивувальній частині постанови встановлено, що відповідно до висновку авто технічної експертизи №12-1/2238 від 28.11.2018 року, з технічної точки зору, причиною даної ДТП є невідповідність дій водія мотоцикла Sineray, д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який порушив п. 10.1, 16.6 ПДР України. Також в постанові зазначено, що в його діях вбачається склад адміністративного правопорушення передбачений ст. 124 КУпАП.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Так, постановою Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві від 18.02.2019 року про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 , встановлено, що відповідно до висновку авто технічної експертизи №12-1/2238 від 28.11.2018 року, з технічної точки зору, причиною даної ДТП є невідповідність дій водія мотоцикла Sineray, д.н.з НОМЕР_2 ОСОБА_1 , який порушив п. 10.1, 16.6 ПДР України. Також в постанові зазначено, що вбачається склад адміністративного правопорушення, передбачений ст. 124 КУпАП.

Разом із тим, під час розгляду справи не встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що розглядаючи справу, суд першої інстанції не врахував, що відсутність вини водія транспортного засобу та закриття кримінального провадження відносно нього не звільняє останнього від обов`язку відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка завдала шкоди джерелом підвищеної небезпеки, відповідає й за випадкове її завдання (без вини).

Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 квітня 2021 року (справа № 450/4163/18, провадження № 61-69св21).

Апеляційний суд враховує, що розмір витрат у сумі 90 135,00 грн, понесених позивачем ПрАТ «УСК» Княжа ВієннаІншуранс груп» при сплаті страхового відшкодування, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: страховим актом №54від 03.08.2018 року, платіжним дорученням № 3Р056744 від 07.08.2018 року.

Позивачем надано належні і допустимі докази на підтвердження завданих збитків, внаслідок ДТП, що сталась з вини відповідача, у вигляді витрат, які власник пошкодженого автомобіля мусив зробити, для відновлення свого майна та які було відшкодовано позивачем у вигляді страхової виплати, відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав, визначених статтею 993 ЦК України та статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для задоволення позову ПрАТ «УСК» Княжа ВієннаІншуранс груп», оскільки воно здійснило виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу «ToyotaLandCruserPrado», д.н.з. НОМЕР_1 від 16.02.2018 року, та отримало у межах фактичних витрат право вимоги до винної у ДТП особи - відповідача ОСОБА_1 .

Доводи відповідача про те, що позивач мав звертатися з позовом до МТСБУ, відхиляється колегією суддів, з огляду на таке.

Відповідно до положень статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно підпункту "а" пункту 41.1 статті 41 вказаного Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Апеляційним судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 (винуватця ДТП) на момент ДТП застрахована не була, і в матеріалах справи відсутні докази, що сам водій належить до пільгової категорії осіб, визначених пунктом 13.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України.

При цьому МТСБУ не відшкодовує шкоду потерпілим, якщо вони можуть задовольнити вимоги на підставі договорів інших видів страхування. У таких випадках МТСБУ відшкодовується частина шкоди, яка не компенсована за договорами інших видів страхування (пункт 41.3 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Таким чином, за наявності договору добровільного страхування страхувальник (потерпілий) може отримати страхове відшкодування від свого страховика за договором добровільного страхування. При цьому МТСБУ відшкодовує потерпілому частину шкоди, яка не компенсована за договором добровільного страхування, у разі якщо винуватець ДТП (власник транспортного засобу) не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

При відсутності договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у винуватця дорожньо-транспортної пригоди страховик потерпілого, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування, не набуває права звернення до МТСБУ, оскільки в пункті 36.4 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прямо зазначено, що у такій ситуації у МТСБУ не виникає обов`язку здійснювати відповідне відшкодування (регламентні виплати) страховикам (правовий висновок Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі №554/5837/15-ц).

У справі, що переглядається, встановлено, що за договором добровільного страхування, що є іншим видом страхування, потерпілий отримав страхове відшкодування на відновлення пошкодженого автомобіля від позивача (страховика).

Заподіяння потерпілому шкоди внаслідок винних дій водія у ДТП стало підставою для виникнення деліктного зобов`язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондує відповідний обов`язок особи, яка завдала шкоди, відшкодувати заподіяну шкоду. Водночас така ДТП є підставою для виникнення зобов`язання згідно з договором добровільного страхування, в якому потерпілий має право вимоги до страховика (позивач).

Отже, враховуючи викладені норми закону, ПрАТ «УСК» Княжа ВієннаІншуранс груп», набувши право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування за договором добровільного страхування, обґрунтовано звернулося з позовом саме до винуватця ДТП.

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення у межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки місцевий суд у повному обсязі не визначився з характером спірних правовідносин та відповідними нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, не дослідив наявні у справі докази та не надав їм належну правову оцінку, в результаті чого ухвалив помилкове рішення, яке не повною мірою відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому, відповідно до положень статті 376 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ПрАТ «УСК» Княжа ВієннаІншуранс груп».

У зв`язку із скасуванням судового рішення і задоволенням позову, відповідно до ст.141, п.4 ч.1 ст.382 ЦПК України, апеляційний суд покладає на відповідача витрати позивача по сплаті судового збору за подачу позову та апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 липня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу (суброгації) задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа ВієннаІншуранс Груп» (, 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44) матеріальну шкоду в порядку регресу (суброгації) у розмірі 90 135 (дев`яносто тисяч сто тридцять п`ять) гривень, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 5 675 (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: