РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2022 року

м. Рівне

Справа № 568/214/18

Провадження № 22-ц/4815/397/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, Ситненський ліцей Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року (ухвалене у складі судді Троцюк В.О.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, Ситненського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати та проведення повного розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в :

У березні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, Ситненського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати та проведення повного розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до наказу Відділу освіти Радивилівської районної державної адміністрації від 16.11.2016 року №206-к його було прийнято на роботу на посаду вчителя фізичної культури Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів за сумісництвом з 17.11.2016 року. Відповідно до наказу Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради від 13.11.2017 року №126-к його було звільнено з посади вчителя-сумісника Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Крупецької сільської ради на підставі ст.43-1 КЗпП України. При звільненні відповідач не нарахував та не виплатив заробітну плату за період червень-листопад 2017 року та не виплатив, належну йому вихідну допомогу. Оскільки його звільнення відбулося з ініціативи власника, тому вихідна допомога повинна була бути виплачена на загальних підставах. Оскільки відповідач відмовляється надати йому довідку про розмір середньої заробітної плати, просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі за період його роботи, виходячи із заробітку за два останні календарні місяці роботи.

Просив позовні вимоги задовольнити та стягнути з Відділ освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області на свою користь кошти, які не були виплачені при його звільненні, у тому числі: заробітну плату за червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад 2017 року та вихідну допомогу при звільненні сумісника з ініціативи власника у розмірі середнього місячного заробітку, а також середньомісячний заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати та середньомісячний заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнення. Рішення в частині стягнення середньомісячного заробітку постановити до негайного виконання.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області, Ситненського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за час затримки виплати заробітної плати та проведення повного розрахунку при звільненні відмовлено.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що позивачем не доведено факту порушення роботодавцем його трудових прав, а тому, проаналізувавши встановлені фактичні обставини справи, оцінивши представлені сторонами докази, враховуючи пояснення учасників справи, в їх сукупності, місцевий суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що процедура звільнення з роботи сумісника аналогічна загальній процедурі звільнення основного працівника. Тому, під час звільнення сумісника з ініціативи власника сумісникові виплачується вихідна допомога на загальних підставах, яка не була виплачена відповідачем і безпідставно не стягнута місцевим судом. Крім цього, при його звільненні відповідач не виплатив йому заборгованість по заробітній платі за червень - листопад 2017 року. Оскільки матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про його попередження, не менш як за два місяці, про зміну істотних умов праці, а також надання ним згоди на такі зміни, то є очевидним факт порушення відповідачем його трудових прав щодо зміни істотних умов праці шляхом припинення нарахування та виплати заробітної плати. Наказ №168 "Про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 , вчителя - сумісника Ситненської загальноосвітньої школи І-Ill ступенів" був виданий відповідачем 12 версеня 2017 року про те, що його умови праці будуть змінені для нього не раніше 13 листопада 2017 року. Але, не зважаючи на це відповідач самовільно заднім числом вніс зміни в тарифікаційний список працівників Ситненської загальноосвітньої школи, припинив нарахування та виплату заробітної плати з 01 серпня 2017 року. Також вважає протиправними дії відповідача щодо не нарахування та не виплати йому заробітної плати за вересень - листопад 2017 року. Переконаний, що місцевий суд безпідставно не розглянув вимогу про стягнення з відповідача компенсації за невикористані дні основної щорічної та додаткової відпустки, яка при звільненні працівника є складовою фонду оплати праці та підлягає до обов`язкової виплати при звільненні. Враховуючи, що йому була надана відпустка з 01.06.2017 року за відпрацьований період, то нарахування відпускних за період його перебування у трудових відносинах із відповідачем після 01.06.2017 року не могла бути нарахована йому ні за яких умов. Тому, заперечує щодо доводів відповідача щодо нарахування йому відпускних наперед, тобто за невідпрацьований період.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що наказом Відділу освіти Радивилівської районної державної адміністрації № 206-к від 16.11.2016 року «Про призначення ОСОБА_1 » призначено ОСОБА_1 , тренера-викладача комплексної дитячо-юнацької спортивної школи, на посаду вчителя фізичної культури Ситненської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів, за сумісництвом з 17 листопада 2016 року.

Наказом начальника Відділу освіти, культури, туризму та спорту Крупецької сільської Ради Радивилівського району Сови М. М. №168 від 12.09.2017 року «Про зміну істотних умов праці ОСОБА_1 , вчителя-сумісника Ситненської ЗОШ І-ІІІ ступенів» ОСОБА_1 було попереджено про зміну істотних умов праці з 13 листопада 2017 року.

Від підписання зазначеного наказу ОСОБА_1 відмовився, про що комісією Відділу освіти, культури, туризму, молоді і спорту Крупецької сільської ради складено відповідний акт.

Директор Ситненської ЗОШ І-ІІІ ступенів Фаєвська М. 13.11.2017 року внесла подання начальнику Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської ради про звільнення ОСОБА_1 вчителя-сумісника із займаної посади з 13.11.2017 року.

Наказом начальника Відділу освіти, культури, туризму та спорту Крупецької сільської ради Радивилівського району Сови М.М. №126-к від 13.11.2017 року ОСОБА_1 звільнено з посади вчителя-сумісника Ситненської загальноосвітньої школи I-III ступенів з 13.11.2017 року згідно ст.43-1 Кодексу законів про працю України. Підставами наказу про звільнення визначено наказ №168 від 12.09.2017 року та подання директора школи №75 від 13.11.2017 року.

Вважаючи свої права порушеними, ОСОБА_1 оскаржив своє звільнення та подав до суду відповідний позов. Крім того, ОСОБА_1 була подана ще одна позовна заява, яка є предметом розгляду у даній справі.

Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 02 листопада 2021 року у справі 568/1583/18 позов ОСОБА_1 до Відділу освіти, культури, туризму, молоді та спорту Крупецької сільської Ради Радивилівського району Рівненської області, Ситненської гімназії Крупецької сільської Ради Радивилівського району Рівненської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ начальника Відділу освіти, культури, туризму та спорту Крупецької сільської Ради Радивилівського району Рівненської області Сови М.М. №126-к від 13.11.2017 року про звільнення ОСОБА_1 із займаної посади вчителя фізичної культури за сумісництвом Ситненського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області. Поновлено ОСОБА_1 на посаді вчителя фізичної культури за сумісництвом Ситненського ліцею Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області із 14.11.2017 року. Стягнуто з Відділу освіти, культури, туризму та спорту Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 14.11.2017 року по 02.11.2021 рік в розмірі 94 421 гривню 93 копійок. Вказана суму визначено без утримання прибуткового податку та обов`язкових платежів.

У даній справі ОСОБА_1 заявляє вимоги, які обґрунтовує не повною виплатою відповідачем розрахункових при його звільненні.

Згідно ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний у день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов`язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника.

Згідно ст.48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст.49 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівникові на його вимогу довідку про його роботу на даному підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Згідно ст.94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно ст.102-1 КЗпП України, працівники, які працюють за сумісництвом, одержують заробітну плату за фактично виконану роботу. Умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій визначаються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.5 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затвердженого Наказом Міністерства праці України N 43 від 28.06.1993р., оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу. При встановленні сумісникам з погодинною оплатою праці нормованих завдань на основі технічно обгрунтованих норм оплата провадиться за кінцевими результатами за фактично виконаний обсяг робіт.

Згідно ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 у період з 16.11.2016р. по 13.11.2017р. працював по сумісництву на посаді вчителя фізичної культури Ситненської ЗОШ І-ІІІ ступеня Крупецької сільської ради, що передбачає одержання заробітної плати за фактично виконаний обсяг робіт.

Фактичне виконання працівником певної роботи має бути зафіксоване та відображене у відповідному документі, як то табель обліку робочого часу.

Відповідно до наказу директора Ситненської ЗОШ І-ІІІ ступенів №45 Мамчуру А.П. була надана відпустка тривалістю 56 календарних днів з 01.06.2017 по 28.07.2017 року за робочий рік з 17.11.2016 року по 16.11.2017 року. Оплата відпускних підтверджується випискою із банківського рахунку позивача та узгоджується із довідкою про доходи за відповідний період.

Надання ОСОБА_1 щорічної оплачуваної відпустки за фактично невідпрацьований робочий рік, свідчить про безпідставність позовних вимог про стягнення компенсації за невикористану відпустку.

Оскільки оплата праці за сумісництвом проводиться за фактично виконаний обсяг робіт та враховуючи специфіку роботи школи у канікулярний період, де навчання не проводиться, то відсутні підстави для висновку про наявність заборгованості по заробітній платі за серпень 2017 року.

Відповідно до наказу Ситенської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №117 від 01.09.2017 року "Про розподіл тижневого навантаження вчителів на 2017-2018 рік" вчитель фізичної культури за сумісництвом ОСОБА_1 не був забезпечений тижневим навантаженням.

За період вересень, жовтень, листопад 2017 року ОСОБА_1 не відпрацював жодної навчальної години, що підтверджується табелями обліку робочого часу вчителів Ситненської ЗОШ І-ІІІ ступенів.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для висновку про наявність порушень щодо виплати розрахункових сум під час звільнення ОСОБА_1 .. У зв`язку з цим, не підлягають до задоволення позовні вимоги про стягнення середнього заробітку, оскільки вони є похідними від вимог, які стосуються виплати розрахункових.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову.

Виходячи з вище наведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки були покладені в обґрунтування позовної заяви та додаткових пояснень до неї, яким судом була надана належна оцінка. Тому, такі доводи не спростовують висновків місцевого суду і зводяться до переоцінки доказів і незгоди скаржника із висновками суду щодо обставин справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Заразом, суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судовим рішенням на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (Hirvisaari v. Finland ("Гірвісаарі проти Фінляндії", п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 263-265 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Радивилівського районного суду Рівненської області від 15 листопада 2021 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.