Справа №443/833/22
Провадження №2/443/573/22
РІШЕННЯ

іменем України

18 жовтня 2022 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Равлінка Р.Г.,

секретар судового засідання Рибакова І.І.,

провів у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Жидачеві розгляд справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Соколівка в особі Бібрської міської ради Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, -

встановив:

Представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Яременко І.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Соколівка в особі Бібрської міської ради Львівської області в якому просить встановити факт належності ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-ЛВ № 015037 від 26.02.2001, виданого на ім`я " ОСОБА_4 " та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1.4438 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ІІ-ЛВ №015037 від 26.02.2000.

Обґрунтування позовних вимог.

В обґрунтування позовної заяви позивачка покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся по батьковій лінії ОСОБА_4 , після смерті котрої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області загальною площею 1.4438 га, належні померлій згідно Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №015037 від 26.02.2001. ОСОБА_4 до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 і була останнім членом цього двору. В Соколівській сільській раді посвідчено заповіт в користь позивачки, зареєстрований в реєстрі за №16 від 15.03.2001. Окрім позивачки, на момент смерті ОСОБА_4 , не було інших спадкоємців за заповітом, а також осіб які б претендували на обов`язкову частку у спадщині. Позивачка у визначений законом термін звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №279 від 20.05.2016. 12.07.2022 позивачка звернулася до Жидачівської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі, однак нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Причиною відмови стала відсутність у позивачки оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Соколівської сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном. Окрім того, позивачка самостійно виявила розбіжності в документах, а саме: у Державному акті на право приватної власності на землю ім`я власника зазначено « ОСОБА_4 », а у Свідоцтві про смерть бабусі записано « ОСОБА_4 ». Вважаючи, що її спадкові права порушено, позивачка звернулася із даним позовом до суду із вимогою про встановлення факту належності спадкодавцю правовстановлюючого документу та вимогою про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінка Р.Г. від 09.08.2022 цивільну справу прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 09.09.2022 /а.с.28-29/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 09.09.2022 витребувано у Жидачівській державній нотаріальній конторі Львівської області, спадкову справу №279/2016, заведену після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а розгляд справи відкладено на 29.09.2022, /а.с.48-49/.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 29.09.2022 підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду на 17.10.2022 /а.с.63-64/.

Розгляд справи по суті відбувся 17.10.2022 без участі сторін.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Позивачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Яременко І.О. через канцелярію суду, подав заяву про проведення судового засідання у відсутності позивачки та її представника. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Відповідачка ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення рішення на користь позивачки.

Представник третьої особи Бібрської міської ради Львівської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, за наявними в матеріалах справи документами.

Відповідно до ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частинами 1 та 4 статті 206 ЦПК встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Згідно ч. 5 статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 17.10.2022, є дата складення повного тексту судового рішення 18.10.2022.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.07.1958, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Соколівка Новострілищанського району Дрогобицької області, а його батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_4 /а.с.9/.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 18.02.1989, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 уклали шлюб 18.02.1989 у відділі ЗАГС Радянського району м. Львова та після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » /а.с.10/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 15.11.1989, ОСОБА_8 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Львові, а її батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_9 /а.с.11/.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 12.05.2009, ОСОБА_10 та ОСОБА_8 12.05.2009 уклали шлюб у міському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції та після одруження дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_11 » /а.с.12/.

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 21.11.2015 виконавчим комітетом Соколівської сільської ради, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові у віці 86 років, про що зроблено відповідний актовий запис №13 /а.с.13/.

Згідно довідки Соколівської сільської ради №320 від 30.11.2020, ОСОБА_4 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 і була останнім членом цього двору. В Соколівській сільській раді посвідчено заповіт в користь внучки ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за №16 від 15.03.2001 /а.с.14/.

Відповідно до заповіту посвідченого 15.03.2001 секретарем Соколівської сільської ради Галюкою О.Р. та зареєстрованого в реєстрі за №16 ОСОБА_4 заповіла усе майно внучці ОСОБА_8 /а.с.57/.

Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові договори та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 21.10.2021 №66925819, після смерті ОСОБА_4 у Жидачівській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа №279/2016 /а.с.15/.

Згідно довідки відділу у Жидачівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 12.04.2021 №29-13-0.22-81/104-21, у книзі реєстрації державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області на підставі рішення Жидачівської районної ради від 16.06.2000 №194 на ОСОБА_4 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015037 від 26.02.2001. Реєстраційний номер 34. Площа земельної ділянки 1,4438 га. /а.с.16/.

Відповідно до копії архівного примірника Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015037 від 26.02.2001, ОСОБА_4 передано у приватну власність земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,4438 га на підставі рішення Жидачівської районної ради від 16.06.2000 №194 /а.с.17/.

Згідно заяви про прийняття спадщини від 20.05.2016 №466 ОСОБА_1 після смерті баби ОСОБА_4 прийняла спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 , земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться на території Соколівської сільської ради, Жидачівського району, Львівської області /а.с.52/.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Жидачівської державної нотаріальної контори №156/02-31 від 12.07.2022, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території колишньої Соколівської сільської ради, що належала померлій і є спадковим майном /а. с.19/.

Відповідно до довідки Бібрської міської ради №173 від 29.09.2022, ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Соколівка Жидачівського району Львівської області та ОСОБА_4 , на яку видано Державний акт на право приватної власності на землю II-ЛВ №015037 від 26.02.2001, - одна і та ж особа. /а.с.66/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 1ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 1Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як роз`яснено в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Факт належності ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 015037 виданого 26.02.2001 на ім`я « ОСОБА_4 » підтверджується зібраними і дослідженими письмовими доказами, які сумнівів у своїй належності та допустимості не викликають. З врахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, що Державний акт на право приватної власності на землю серія II-ЛВ № 015037 від 26.02.2001, виданий на ім`я « ОСОБА_4 » належав ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для позивачки юридичне значення, оскільки дає їй можливість для реалізації свого права щодо оформлення спадщини після смерті бабусі ОСОБА_4 .

Також, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті спадкодавці своєчасно та належним чином (у встановленому законом порядку).

Враховуючи те, що обставин, які б вказували, що ОСОБА_4 за життя набула або володіла спірним майном неправомірно, в суді не встановлено; позивачка оформити право на спадкове майно не має можливості, відповідачі проти задоволення позову не заперечують, що не суперечить закону, а тому, враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд вважає заяву обґрунтованою, підставною і такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись статтями 4,5,12,13,81,259,263-265,268, 315 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: територіальна громада села Соколівка в особі Бібрської міської ради Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ЛВ № 015037 від 26.02.2001, виданого на ім`я « ОСОБА_4 ».

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,4438 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю II-ЛВ №015037 від 26.02.2001.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Р.Г. Равлінко