справа № 756/7476/21
головуючий у суді І інстанції Дубас Т.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Іщенко Ганни Михайлівни на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей,

в с т а н о в и в:

У травні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів визнання майна спільною сумісною власністю подружжя набутою під час шлюбу, поділ майна.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 серпня 2021 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 в частині про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, набутою під час шлюбу та поділ майна подружжя - залишено без розгляду.

Позов обгрунтовано тим, що 17 вересня 2004 року між ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_1 укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва та здійснено актовий запис за № 1151.

Під час шлюбу у них народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківство яких відповідачем не заперечується. Діти проживають спільно з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач з початку 2020 року пішов з дому, без жодних пояснень, тому на теперішній час діти проживають з позивачем і в більшій мірі знаходяться на її утриманні.

Хоча відповідач і перераховує їй кошти, проте такі платежі не є достатніми для належного матеріального утримання і забезпечення гідного виховання дітей.

За час спільного проживання з відповідачем сторонами була придбана у власність двокімнатна квартира загальною площею 64, 2 кв.м, у якій вони разом проживали. Однак позивач з дітьми залишилася проживати у цій квартирі та самостійно сплачує комунальні платежі та поточні витрати на утримання квартири у належному стані.

23 березня 2018 року сторонами придбаний автомобіль марки «Opel Zafira», номерний знак НОМЕР_1 , який оформлений на відповідача ОСОБА_1 . На теперішній час указаним автомобілем користується позивач, оскільки існує необхідність возити дітей до школи на значну відстань від місця проживання.

За наявними у неї даними відповідач ОСОБА_3 , окрім офіційного працевлаштування на мінімальну заробітну плату має додаткові джерела доходу, веде підприємницьку діяльність та є співзасновником у господарюючих суб`єктах, зокрема у ТОВ «Віалайф Україна», його частка у статутному капіталі складає 400 000 грн.

07 жовтня 2020 року шлюб між сторонами розірвано.

Посилаючись на указані обставини, позивач просила суд:

стягнути з ОСОБА_1 аліменти на дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 15 000 грн щомісячно, з дня подання до суду заяви та до досягнення дітьми повноліття та пізніше на період навчання дітей у разі настання такого і досягнення ними 23-х річного віку, у зв`язку з тим, яка обставина настане першою;

стягнути з ОСОБА_1 додаткові витрати на дітей у розмірі 1/2 частини вартості платного навчання дітей музиці і тренувань спортом, що на теперішній час становить суму у розмірі 5 000 грн щомісяця та зобов`язати відповідача здійснювати оплату наперед, починаючи з дати подання до суду позовної заяви;

стягнути з ОСОБА_1 витрати у розмірі 1/2 частини вартості медичного обстеження, лікування та санаторно-курортного оздоровлення дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у разі наявності такої необхідності.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2022 року позов ОСОБА_2 задовольнено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 14 травня 2021 року і до повноліття дочки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій суміу розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 14 травня 2021 року і до повноліття сина.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_2 у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, починаючи з 14 травня 2021 року і до повноліття сина.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах платежів за один місяць.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір щодо вирішення позовних вимог про стягнення аліментів у розмірі 908 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що діти сторін проживають разом із матір`ю, добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації обов`язку утримувати дітей не досягнуто, тому суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач має сплачувати аліменти на кожну дитину в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн на кожну дитину окремо, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Щодо витрат на оздоровлення дітей суд першої інстанції вирішив, що вказані витрати не відносяться до додаткових витрат, так як не надано доказів на підтвердження того, що через якусь хворобу діти потребують оздоровлення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Іщенко Г.М. подала апеляційну скаргу, у якій просить:

скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду від 28 липня 2022 року у частині стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку за період, починаючи з 14 травня 2021 року по 11 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким призначити аліменти у розмірі 2000 грн з 01 серпня 2022 року і до повноліття дочки;

скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду від 28 липня 2022 року в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, за період, починаючи з 14 травня 2021 року по 11 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким призначити аліменти у розмірі 2000 грн з 01 серпня 2022 року і до повноліття сина;

скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду від 28 липня 2022 року в частині стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі 2000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку, за період, починаючи з 14 травня 2021 року по 11 липня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким призначити аліменти у розмірі 2000 грн з 01 серпня 2022 року і до повноліття сина;

змінити мотивувальну частину рішення Києво-Святошинського районного суду від 28 липня 2022 року, а саме: виключити з речення: «Батько дітей є працездатним, однак участі у вихованні дітей не приймає», формулювання про те, що батько (відповідач) участі у вихованні дітей не приймає.

витрати на оплату судового збору у розмірі 1362 грн покласти на позивача.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у мотивувальній частині рішення зазначено, що відповідач є працездатним, однак участі у вихованні дітей не приймає, але відповідач вважає таке твердження суду недоведеним, оскільки матеріали справи не містять доказів, що підтверджують такі обставини, а питання участі відповідача у вихованні дітей взагалі не є предметом спору. Відповідач добровільно сплачує аліменти на дітей, починаючи з 10 лютого 2021 року, що свідчить про його заінтересованість у підтримці дітей, у їх забезпеченні.

Оскаржуваним рішенням стягнуто аліменти, починаючи з 14 травня 2021 року, що є безпідставним, оскільки відповідач добровільно сплачує аліменти на дітей, починаючи з 01 травня 2021 року, що підтверджується наданими відповідачем квитанціями. З 01 травня 2021 року по 11 липня 2022 року відповідачем добровільно сплачено аліменти на суму 156 500 грн.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З огляду на те, що зазначений спір є малозначний, ця справа є справою незначної складності, а тому справа розглядається судом апеляційної інстанції у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2022 року не оскаржується у частині відмови у стягненні додаткових витрат на утримання дітей та в частині розміру аліментів, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині періоду, з якого підлягають до стягненні аліменти.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що 17 вересня 2004 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва та здійснено актовий запис за № 1151.

Під час шлюбу у ОСОБА_5 та ОСОБА_1 народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 14 травня 2021 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 розірвано. Указане рішення набрало законної сили 14 червня 2021 року.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - з дня подання такої заяви. Це прямо передбачено статтею 191 Сімейного кодексу України. Причому немає значення, скільки часу пройшло від дня пред`явлення позову до його задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

З матеріалів справи вбачається, що з позовною заявою ОСОБА_5 звернулася до суду - 14 травня 2021 року.

Відповідач в апеляційній скарзі посилається на те, що аліменти підлягають до стягнення з нього починаючи з 01 серпня 2022 року, оскільки ним добровільно сплачувались аліменти на дітей за період з 01 травня 2021 року по 11 липня 2022 року шляхом переказу на рахунок позивача.

Апеляційний суд вважає, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції неправильно визначено початок стягнення аліментів (треба з моменту припинення добровільної сплати, а не з моменту звернення із позовною заявою до суду) є необґрунтованими та безпідставними, оскільки законом, а саме частиною 1 статті 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині визначеної дати початку стягнення аліментів є таким, що ухвалене з дотриманням норм матеріального права, зокрема частини 1 статті 191 СК України.

На підтвердження своїх доводів про сплату аліментів на дітей за період з 01 травня 2021 року по 11 липня 2022 року у матеріалах справи наявна долучена відповідачем виписка з його банківського рахунку.

За відсутності згоди між батьками дітей та проведення сторонами належного розрахунку щодо перевірки сплачених аліментів в добровільному порядку, рішення суду підлягатиме виконанню, а при примусовому виконанні рішення суду саме державний виконавець повинен здійснити розрахунок та перевірити сплату аліментів за період з 01 травня 2021 року по 11 липня 2022 року для з`ясування, чи повністю сплатив аліменти відповідач за вказаний період.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що права відповідача не порушуються, оскільки він має можливість звернутися до відділу виконавчої служби, на виконанні якого перебуватиме рішення про стягнення аліментів, із заявою та наданими документально підтвердженнями сплачених ним коштів в рахунок аліментів для врахування сплачених добровільно коштів в рахунок сплати аліментів.

Щодо вимог апеляційної скарги про виключення з рішення формулювання про те, що батько (відповідач) участі у вихованні дітей не приймає, апеляційний суд враховує таке.

У мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зробив висновок про те, що «Батько дітей є працездатним, однак участі у вихованні дітей не приймає».

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових, електронних доказів, висновках експертів, показаннях свідків.

Згідно з частинами 1, 3 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин1-3 статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Разом з тим, відповідач, заперечуючи факт того, що участі у вихованні дітей він не приймає, не надав доказів які б доводили участь відповідача у вихованні дітей.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія апеляційного суду вважає, що рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2022 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Іщенко Ганни Михайлівни залишити без задоволення.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська