Справа № 713/272/22
Провадження №2/713/134/22
РІШЕННЯ

іменем України

06.10.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Паучек Є.В., представника позивача ОСОБА_1 представника третьої особи : Стадника І.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 інтереси якої представляє ОСОБА_1 до Берегометської об`єднаної територіальної громади в особі Берегометської селищної ради, Вижницького району, Чернівецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд з позовом до Берегометської об`єднаної територіальної громади в особі Берегометської селищної ради, Вижницького району, Чернівецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

В позові вказувала, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області 01 лютого 2011 року складений відповідний актовий запис № 05 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Спадщину після смерті ОСОБА_6 , прийняла її рідна сестра ОСОБА_7 , однак, не оформила своїх спадкових прав.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 - померла.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі, на спірне домогосподарство, яке належало ОСОБА_6 .

Відповідно до чинного законодавства позивачка є спадкоємицею за законом першої черги щодо майна померлої ОСОБА_7 , як її донька.

Спадщина позивачкою була прийнята шляхом подачі 31 березня 2021 року заяви про прийняття спадщини за законом до приватного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І., яка наявна в матеріалах спадкової справи приватного нотаріуса. Як відмово позивачці, інших спадкоємців після смерті ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , немає.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину позивачка, у відповідності до законодавства України, звернулася до приватного нотаріуса Старосинявського районного нотаріального округу Намистюк Л.I. з відповідною заявою. 31 березня 2021 року ОСОБА_2 отримала чотири свідоцтва про право на спадщину за законом на належні померлій ОСОБА_7 земельні ділянки.

Що стосується домогосподарства, розташованого в АДРЕСА_1 , то 02 квітня 2021 року приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. позивачці була вручена постанова то відмову у вчинені нотаріальних дій за № 81/02-31, у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що підтверджують право власності ОСОБА_7 на житловий будинок та немає підстави провести державну реєстрацію права власності за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки вона не є власником житлового будинку.

Надати нотаріусу такі документи ОСОБА_2 не має можливості, оскільки правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оформлені не були.

Оскільки позивачка не має можливості належним чином використати своє право на оформлення права власності на спадкове майно в позасудовому порядку, вона вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Просить визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийняла та не оформила спадщину після смерті рідної сестри ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А загальною площею 77,70 кв.м, в тому числі житловою площею 66,00 кв.м, літня кухня літ. Б. сарай літ. В, Г, Д, Е, колодязь літ. К.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити в повному обсязі .

Представник Берегометської об`єднаної територіальної громади в особі Берегометської селищної ради в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав, щодо визнання права власності на спадкове майно за позивачем не заперечував.

Треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. В адресованих суду заявах позов визнає та просять розглядати справу у їх відсутність.

Третя особа : ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Його представник в судовому засіданні просив у позові відмовити . Вказував , що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати його довірителя ОСОБА_6 .. ОСОБА_5 на той час проживав та перебував у Італії. Йому у було відомо про те, що мати , ще раніше склала заповіт на ОСОБА_7 . Але була домовленість , що пізніше вона передасть це майно йому. Мати не хотіла переписувати майно на нього , оскільки він в той час проживав в цивільному шлюбі з жінкою, з якою у матері були напружені відносини і вона боялися , що під впливом цієї жінки та її родини він віддасть частину цього майна.

Пізніше ОСОБА_7 на його ім`я передала нотаріально посвідчену довіреність на переоформлення спадкового майна , однак у нього на той час не було грошей і переоформлення не відбулося.

13 вересня 2021 року ОСОБА_5 потратив у ДТП. Після цього тривалий час проходив лікування . Проживає у спадковому будинку, іншого житла у нього немає.

Крім того вказує, що ОСОБА_5 необхідно було залучити у якості співвідповідача, а не третьою особою.

Суд, заслухавши доводи представника позивача, представника третьої особи , дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , виконавчим комітетом Мигівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області 01 лютого 2011 року складений відповідний актовий запис № 05 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 .

Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

13.12.2006 року ОСОБА_6 , склала заповіт , яким все своє майно заповіла ОСОБА_7 . Даний заповіт не змінювався та не скасовувався.

Згідно матеріалів спадкової справи №44/2011 ОСОБА_7 , своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Крім ОСОБА_7 спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_6 є ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 13.07.2011 року звернувся в генеральне консульство України в Неаполі з заявою при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 .

15.07.2011 року державний нотаріус Вижницької державної контори Олійник Ю.М. повідомила ОСОБА_5 проте, що Вижницькою державною конторою заведено спадкову справу та вказано, що йому необхідно надати документи, що підтверджують родинні стосунки із спадкодавцем або заповіт , правовстановлюючі документи на спадкове майно.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_3 .

Після її смерті спадкоємцями першої черги є ОСОБА_3 - чоловік померлої, ОСОБА_4 дочка, які не претендують на спадщину за законом, а також дочка ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину.

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом ОСОБА_2 видано чотири свідоцтва на земельні ділянки, які знаходяться на території Мигівської сільської ради.

В довідці Мигівського старостинського округу за №2-1567 від 25.10.2021 року вказано, що ОСОБА_6 була власником АДРЕСА_1 .

Приватним нотаріусом Старосинявського районного нотаріального округу Хмельницької області Намистюк Л.І. позивачці була вручена постанова то відмову у вчинені нотаріальних дій за № 81/02-31, у зв`язку з тим, що нею не були надані належним чином оформлені документи, що підтверджують право власності ОСОБА_7 на житловий будинок АДРЕСА_1 та немає підстави провести державну реєстрацію права власності за спадкодавцем в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки вона не є власником житлового будинку.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Факт того, що особа за життя не оформила свого права на спадкове майно після смерті матері, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у її спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 350/1850/17.

Відповідно до Цивільного кодексу України особа має право розподілити спадкове майно та призначити спадкоємців за допомогою заповіту. Водночас незалежно від змісту заповіту закон гарантує визначену частку спадщини, яка називається обов`язковою часткою, певній категорії осіб.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5 на момент смерті своєї матері ОСОБА_6 не являвся особою, яка має право обов`язкову частку на спадкове мано.

У зв"язку з відсутністю документа, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, запропоновано звернутися до Вижницького районного суду Чернівецької області, для встановлення за ним, як спадкоємцем ОСОБА_6 права власності на вказаний будинок.

Тобто у встановлений законом строк позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, фактично спадщину прийняв, однак свідоцтво про спадщину на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами , що розташовані в АДРЕСА_1 не видавалось, оскільки відсутній документ, що, посвідчує право власності спадкодавця на нерухоме майно, а іншого способу захисту свої прав аніж звернення з позовом до суду у позивача немає, тому вона вимушена була звернутися до суду з цим позовом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав (на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів (виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ІІК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав.

Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову І практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна.

Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу П «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса.

Що стосується посилань третьої особи ОСОБА_5 , про те, що мати ОСОБА_6 мала намір заповісти майно відносно якого існує спір на нього не спростовується жодним доказом.

Заповіт, яким все своє майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіла ОСОБА_7 не змінений у в судовому порядку не оскаржений.

Представник третьої особи в судовому засіданні вказував, що у позові ОСОБА_2 , необхідно відмовити у зв`язку з тим, що його довірителя не залучено ,як відповідача у справі, оскільки визнання права власності на спадкове майно порушує його права та обов`язки.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача).

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї обставини є підставою для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Для визнання відповідача неналежним, крім названої обставини, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, тобто належного відповідача.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

У постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц Велика Палата Верховного Суду вказала, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Окрім цього, процесуальний статус відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору відрізняється за обсягом прав прав та обов`язків (24 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 1316/364/12, провадження № 61-7023св20 (ЄДРСРУ № 96106030).

Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.Текст скопирован с сайта https://alibi.dp.ua

Оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позовні вимоги заявлені позивачем не порушують прав та законних інтересів ОСОБА_5 , скільки заповіт яким все своє майно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заповіла ОСОБА_7 на момент розгляду справи є дійсний та вона виявила волю заповісти все своє майно дочці ОСОБА_7 , ОСОБА_5 на момент смерті матері не являвся особою, яка має обов`язкову частку у спадковому майні на підстві вищевикладеного суд вважає. що постання представника третьої особи необґрунтовані та нічим не підтверджуються.

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Таким чином суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 328, 392, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, ч.4, 259, 264-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 інтереси якої представляє ОСОБА_1 до Берегометської об`єднаної територіальної громади в особі Берегометської селищної ради, Вижницького району, Чернівецької області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог- ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно,- задовольнити .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А загальною площею 77,70 кв.м, в тому числі житловою площею 66,00 кв.м, літня кухня літ. Б, сарай літ. В, Г, Д, Е, колодязь літ. К.

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання с. Стара Синява Хмельницького району, Хмельницька область.

Відповідач : Берегометська об`єднана територіальна громада , юридична адреса вул. Центральна,20 смт. Берегомет Вижницький район, Чернівецька область .

Треті особи:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який проживає АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_3 .

ОСОБА_4 , жителька АДРЕСА_4 .

Суддя Антоніна КИРИЛЯК