Провадження № 2/359/29/2022
Справа № 359/589/18
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем УКРАЇНИ

«21» січня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Шляхетко Ю.В., Дранник Н.П., Степаненко А.О.,

Тоцькій К.О.

за участі правонаступника

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Борисполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (правонаступника ОСОБА_5 ) до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Бориспільська районна державна нотаріальна контора Київської області Центрального міжрегільнольного управління Міністерства юстиції (м.Київ) про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, скасування державної реєстрації права власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2018 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшов позов ОСОБА_5 про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2014 №2-2758 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області, на ім`я ОСОБА_6 (РНОКПП НОМЕР_1 ), що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; скасування запису про реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.05.2014 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 08, індексний номер: 13159703) (т.1 а.с.2-6).

В подальшому 08.05.2018 ОСОБА_5 уточнила позовні вимоги, доповнивши позов вимогою: визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ «А-1», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№4», замощення «№1», колодязя «К». (т.1 а.с.105-107).

Свій позов ОСОБА_5 обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_8 , після смерті якого відкрилась спадщина на будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який у померлого виникло на підставі рішення виконкому Бориспільської міської районної ради народних депутатів №151 від 07.12.1989 та свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок №218 від 19.02.1990. 07.03.2006 року його дружина ОСОБА_5 прийняла спадщину за законом, написавши заяву до Бориспільської районної державної нотаріальної контори. У 2008 році ОСОБА_9 мати померлого ОСОБА_8 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду, з цивільним позовом до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності на домоволодіння.

13.06.2008 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду позовні вимоги ОСОБА_9 задоволені в повному обсязі. Свідоцтво № 218 від 19.02.1990 року про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , на підставі рішення Бориспільської районної ради №151 від 07.12.1989 року визнано недійсним. Право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 визнано за ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_9 , заповівши, все своє майно дочці - відповідачу ОСОБА_6 20.05.2014 року державним нотаріусом Бориспільської нотаріальної контори Київської області видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2-2758 ОСОБА_6 , на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року по справі №1794/2008. 20.05.2014 року ОСОБА_6 отримала витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, як спадкоємиця, щодо житлового будинку по АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія та номер № 2-2758 виданий 20.05.2014 року.

Також вказує, що у 2016 році позивач ОСОБА_5 , дізнавшись про рішення суду першої інстанції від 13.06.2008 року та порушення своїх прав, змушена була звернутись до Апеляційного суду Київської області зі скаргою, і 29.02.2016 року Апеляційним судом Київської області винесено рішення, яким апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково, а саме рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_9 (правонаступник ОСОБА_6 ) до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області - відмовлено.

Також зазначає, що у 2017 році правонаступник ОСОБА_9 її дочка ОСОБА_6 звернулась до Бориспільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , банківської сільської ради Бориспільського району Київської області, ' Бориспільської районної ради Київської області про визнання частково незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. 06.07.2017 року рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області, залишеним в силі постановою Апеляційного суду Київської області від 07.12.2017, ОСОБА_6 у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач зазначає, що 25.12.2017 року було отримано відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якими відповідач ОСОБА_6 значиться власником об`єкту нерухомого майна за № 08 житлового будинку загальною площею 100.7 кв. м. по АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок було зареєстровано Бориспільською районною нотаріальною конторою Київської області на підставі оспорюваного свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-2758 від 20.05.2014.

Позивач вважала видане ОСОБА_6 свідоцтво незаконним та таким, що порушує її право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 як належного спадкоємця.

30.07.2018представником відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 подано відзив на позовну заяву (т.1 а.с.147-148), за змістом якого вважає позовні вимоги необ`єктивними, такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі. При цьому зазначає, що позивач умовчує, що крім неї, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8 є їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , а також мати - ОСОБА_9 , які на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_8 : в Ѕ будинку проживала дружина ОСОБА_5 - позивач по справі, їхні діти ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , в іншій Ѕ частині будинку - його мати ОСОБА_9 , яка прийняла спадщину після смерті сина. Також зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 померла та відповідно до заповіту все своє майно залишила відповідачці ОСОБА_6 , яка у встановлені законом строки звернулась до нотаріальної контори та прийняла спадщину згідно оспорюваного Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №2-2758 від 20.05.2014.

06.08.2018 представником позивача ОСОБА_2 подано відповідь на відзив (т.1 а.с.153-156), за змістом якого зазначає, що відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району, згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.07.2018 та погосподарського обліку сільської ради ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 1988 року. ОСОБА_1 як представник позивача за довіреністю приймав участь у да най справі. А ОСОБА_9 не прийняла спадщину після смерті свого сина адже помилково вважала будинок своїм та у 2008 році зверталася до Бориспільського міськрайонного суду з відповідним позовом про визнання права власності на будинок.

04.09.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом як третя особа, яка заявляє самостійні позовні вимоги на предмет позову, та просив: визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на Ѕ частину домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - яке залишилося після смерті його батька ОСОБА_8 (т.1 а.с.179-183). Обґрунтовуючи самостійні позовні вимоги, ОСОБА_1 посилилася на обставини, викладені в первісному позову ОСОБА_5 , а також на ту обставину, що двох з матір`ю, позивачем у справі, прийняв спадщину за законом після смерті батька, якому належав спірний будинок.

В подальшому після смерті позивача ОСОБА_5 та залучення третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 в якості право наступника позивача, ОСОБА_1 уточнив і доповнив позовні вимоги (предмет позову) та відповідно до поданих заяв, що надійшли до суду 21.08.2020 (т.2 а.с.127-130) та 23.07.2021 (т.2 а.с.213-216) просив : визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2014 №2-2758 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , видане державним нотаріусом Бориспільського районної державної нотаріальної контори Київської області, на ім`я ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ); скасувати запис про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.05.2014 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 08, індексний номер: 13159703); визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , - та складається з житлового будинку літер «А-І», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№4», замощення «№1», колодязя «К».

26.12.2018 представником відповідача за позовом третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_1 - ОСОБА_7 адвокатом Синяченкоа В.П. подано відзив з проханням відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання права власності на спірне домоволодіння (т.2 а.с.23-25). Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначає, що ОСОБА_7 проживав разом із батьками в спірному домоволодінні і прийняв спадщину у встановленому законом порядку, а тому має право на прийняття участі у спадкуванні частки у спільному спадковому майні.

Ухвалою від 07 жовтня 2018 року позовну заяву ОСОБА_5 було залишено без руху (т.1 а.с.77-78).

Ухвалою від 27 лютого 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 82-83).

Ухвалою від 19 квітня 2018 року було відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про зупинення провадження у справі до Розгляду Верховним Судом цивільної справи №359/3236/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Іванківської сільської ради, Бориспільської районної ради про визнання часткового незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право н власності на будинок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом (т.1 а.с.96-97, 101).

Ухвалою від 19 квітня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача ОСОБА_3 та витребувано з Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області належним чином завірену копію спадкової справи №173/2006, відкритої щодо майна ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.98-99).

Ухвалою від 17 жовтня 2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_3 про зупинення провадження у даній цивільній справі до розгляду іншої цивільної справи зі заявою ОСОБА_6 про встановлення факту прийняття спадщини (т.1 а.с.209-211, 225-226).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 17 жовтня 2018 року, задоволено клопотання позивача ОСОБА_5 про допит свідків : ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (т.1 а.с.212-213,227-228).

Ухвалою від 17 жовтня 2018 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.1 а.с. 232).

Ухвалою від 30 січня 2019 року було зупинено провадження у даній цивільній справі до залучення до участі у справі правонаступників ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , подану третьої особою ОСОБА_1 заяву про залучення його до участі у справі правонаступника позивача - залишити без задоволення, як подану передчасно, до спливу визначеного чинним законодавством строку для прийняття спадщини (т.2 а.с.40-42, 53-54).

Ухвалою від 18 вересня 2019 року було поновлення провадження у справі (т.2 а.с.62).

Ухвалою від 06 лютого 2020 року заучено в якості правонаступника померлої ОСОБА_5 , позивача у даній цивільній справі, її спадкоємця за заповітом та третю особу із самостійними вимогами - ОСОБА_1 (т.2 а.с.108-110).

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 08 вересня 2020 року, суд повернувся до стадії підготовчого засідання (т.2 а.с.135-136).

Ухвалою від 13 січня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду (т.2 а.с. 182).

Ухвалою від 20 липня 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху (т.2 а.с.205-207).

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 підтримали уточнені позовні вимоги та просили задовольнити. Вважали, що відповідачі не набули права спадщину на спірне домоволодіння, і обставини, які це підтверджують, були встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, а також в ході судового розгляду цієї справи.

Представник відповідача ОСОБА_6 ОСОБА_3 заперечувала проти позову та просила відмовити в задоволенні з урахуванням тих обставин, що на думку відповідача спірний будинок був побудований батьками відповідача ОСОБА_6 та спадкодавця ОСОБА_8 , а також, що мати відповідача ОСОБА_13 проживала у спірному будинку на момент смерті свого чоловіка ОСОБА_8 , а також на момент смерті її сина - спадкодавця ОСОБА_8 та прийняла спадщину, а тому ані позивачка ОСОБА_8 ні її син та спадкоємець ОСОБА_1 не могли успадкувати цілий будинок після смерті їх чоловіка та батька ОСОБА_8 . Також вважає, що відповідач ОСОБА_7 , який був зареєстрований у спірному будинку, прийняв спадщину після померлого батька - ОСОБА_8 , що також має враховуватися судом.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_4 заперечував проти задоволення позову в частині визнання права власності на спірне домоволодіння в порядку спадкування за позивачем, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті обох батьків: померлого спадкодавця ОСОБА_8 та позивача ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, покази свідків : ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , дослідивши матеріали справи, витребувані спадкові справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.ч.4,5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_7 помер батько позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_7 та чоловік покійної позивачки ОСОБА_5 - ОСОБА_8 , що підтверджується долученими до матеріалів цивільної справи копіями свідоцтва про смерть ОСОБА_8 Серії НОМЕР_3 , свідоцтва про одруження ОСОБА_8 та ОСОБА_5 Серії НОМЕР_4 , свідоцтва про народження ОСОБА_1 Серії НОМЕР_5 , свідоцтва про народження ОСОБА_7 Серії НОМЕР_6 (т.1 а.с.11,9,196, т.2 а.с.104).

Після смерті ОСОБА_8 у Бориспільській районній державній нотаріальній конторі була відкрита спадкова справа №173 (т.1 а.с.127-136).

З матеріалів спадкової справи встановлено, що 14.03.2006 року позивачем ОСОБА_1 , який діяв від імені ОСОБА_5 була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванківське», розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, та майновий пая у колективному сільськогосподарському підприємстві «Іванківське» (т.1 а.с.128).

За змістом поданої заяви зазначено, що спадщину його довірительниця прийняла шляхом постійного проживання разом із померлим.

На підтвердження факту спільного проживання до нотаріальної контори було подано довідки виконавчого комітету Іванківської сільської ради , видані у 2005 році за №№1848 та 1003, за змістом яких зазначено, що ОСОБА_8 дійсно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 з 1942 року по день його смерті, а також, що ОСОБА_5 постійно зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 з 1964 року по даний час (т.1 а.с.132).

14.03.2006 державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Черненко Н.Б. було видано Свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі №1-383, за змістом якого зазначено, що спадкоємцем майна ОСОБА_8 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дружина - ОСОБА_5 , спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Іванківське», розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, та майновий пая у загальному пайовому фонді КСП «Іванківське» (т.1 а.с.128).

Суд звертає увагу, що згідно з Дорученням, посвідченим 07.03.2006 секретарем виконкому Іванківської сільської ради Феніною С.М., на підставі якої позивач ОСОБА_1 представляв в Бориспільській районній державній нотаріальній контрі свою матір ОСОБА_5 , зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований в АДРЕСА_1 (т.1 а.с.132-на звороті).

Ця обставина, що позивач ОСОБА_1 був зареєстрований та на момент смерті батька - спадкодавця ОСОБА_8 проживав за однією зі спадкодавцем адресою по АДРЕСА_1 , підтверджується також даними його паспорта НОМЕР_7 , виданого 21 червня 2002 року Бориспільським МРВ ГУ МВС України в Київській області (т.2 а.с.89), а також Довідкою, виданою 01.08.2018 за №1206 Виконавчим комітетом Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.1 а.с.159).

Так, за змістом вказаної довідки згідно з актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 31.07.2018 року та погосподарського обліку сільської ради її син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на проживає з 1988 року та був знятий -2.10.2015 року з місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 . За даною адресою зареєстровані та проживають: заявник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , син - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1 а.с.159).

Крім того, за змістом Довідок, виданих 09.07.2018 за №723 та 23.04.2018 за №424 Іванківською сільською радою Бориспільського району Київської області згідно погосподарської книги №14 на 2001-2005 роки разом із ОСОБА_8 в Ѕ частині будинку по АДРЕСА_3 були зареєстровані: дружина - ОСОБА_14 , 1946 р.н., син - ОСОБА_15 , 1964 р.н., син - ОСОБА_7 , 1966 р.н.; мати ОСОБА_8 - ОСОБА_9 ,1912 р.н., була зареєстрована в іншій Ѕ частині будинку по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с.149,150).

Ці ж обставини, що на момент смерті ОСОБА_8 з ним проживали його дружина ОСОБА_5 та син ОСОБА_1 , а також, що ОСОБА_7 після призову в армію, з кінця 1980-х за місцем реєстрації по АДРЕСА_3 не проживав, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ..

Встановлено, що 19 лютого 1990 року на ім`я ОСОБА_8 на підставі рішення виконкому Бориспільської районної ради народних депутатів №151 від 7 грудня 1989 року було видано Свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_4 , зареєстроване Бориспільському міжміському бюро технічної інвентаризації 19 лютого 1990 року в реєстрову книгу №1 під реєстровим №218, а також в подальшому зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 07.09.2006. Визнано за ОСОБА_9 (матір`ю відповідача ОСОБА_6 ) право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.17).

В подальшому, рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2008 року у цивільній справі №2-1794/2008 за позовом ОСОБА_9 до Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності на домоволодіння, було задоволено позов у повному обсязі: визнано свідоцтво №218 від 19.02.1990 року про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 на підставі рішення Бориспільської районної ради №151 від 07.12.1989 року недійсним. Визнано за ОСОБА_9 право власності на жилий будинок АДРЕСА_1 (т.1 а.с.43-44).

Встановлено, що 17.07.2008 року на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.06.2008 за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на нерухоме майно ц Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом №19569376 від 17.07.2008 (т.1 а.с.31).

ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_9 померла у віці 101 року (т.1 а.с.12).

На випадок своєї смерті ОСОБА_9 залишила заповіт, посвідчений 15 листопада 2005 року секретарем виконавчого комітету Іванківської сільської ради Феніною С.М. за реєстровим №288, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй дочці ОСОБА_6 (т.1 а.с.216).

20 травня 2014 року державним нотаріусом Бориспільської районної державної нотаріальної контори Київської області Скрипка А.О. було видано оспорюване Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі №2-2758, за змістом якого зазначено, що спадкоємцем майна ОСОБА_9 , 1912 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_9 , є її дочка ОСОБА_6 , відповідач у справі, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в співаників по АДРЕСА_1 (т.1 а.с.41).

Право власності на спірний житловий будинок 20.05.2014 зареєстровано за відповідачем ОСОБА_6 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №21850607 від 20.05.2014 (т.1 а.с.39). Підстава для реєстрації: свідоцтво про право на спадщину за законом №2758, видане 20.05.2014 (а.с.39).

ІНФОРМАЦІЯ_6 померла ОСОБА_5 , дружина померлого спадкодавця ОСОБА_8 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_8 (т.2 а.с.90).

На випадок своєї смерті ОСОБА_5 залишила заповіт, посвідчений 18 січня 2017 року секретарем виконавчого комітету Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області Угро Н.П. за реєстровим №8, відповідно до якого на випадок своєї смерті зробила заповітне розпорядження: все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не було і все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона матиме право за законом, заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.2 а.с.100).

З матеріалів спадкової справи №2/2019, яка була відкрита у приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Науменко Л.Г., встановлено, що 10.01.2019 позивачем ОСОБА_1 була подана заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті його матері ОСОБА_5 (т.2 а.с.88).

Крім того, 01.03.2019 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5 звернувся відповідач ОСОБА_7 (т.2 а.с.102).

Також встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у цивільній справі №359/3236/16-ц за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , Іванківської сільської ради Бориспільського району Київської області, Бориспільської районної ради Київської області про визнання частково незаконними та скасування рішень органів місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, залишеним в силі Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року, в задоволенні позову було відмовлено. Ці рішення суду залишені без змін постановою Верховного Суду від 06 червня 2018 року (т.1 а.с.51-59, 60-63, 160-168).

Так, за змістом Постанови Верховного Суду від 06 червня 2018 року (т.1 а.с.160-168) ОСОБА_6 просила встановити факт прийняття ОСОБА_9 спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_16 (батька померлого спадкодавця ОСОБА_8 ) на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 ; визнати недійсним рішення виконавчого комітету Іванківської сільської ради народних депутатів від 26 жовтня 1989 року в частині затвердження в списку жителів села Іванків, яким оформлено свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, надання ОСОБА_8 будинку по АДРЕСА_3 ; визнати недійсним рішення виконавчого комітету Бориспільської районної ради народних депутатів від 07 грудня 1989 року за № 151 «Про оформлення права власності на житлові будинки громадянам села Іванків» в частині оформлення права власності на житловий будинок громадянам села згідно списку під № 244 ОСОБА_8 по АДРЕСА_3 ; визнати свідоцтво про право власності № НОМЕР_9 від 19 лютого 1990 року на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , видане на ім`я ОСОБА_8 , недійсним; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку літ «А-І», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№ 4», замощення «№ 1», колодязя «К».

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року у задоволенні позову відмовлено. Рішення суду мотивовано тим, що позивач не довела належними та допустимими доказами порушення її прав спадкоємця оформленням права власності на спірний житловий будинок за ОСОБА_8 , оскільки право власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у спадкодавців - ОСОБА_16 та ОСОБА_9 - у встановленому законом порядку не виникло.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 07 грудня 2017 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 липня 2017 року залишено без змін.

В постанові Верховного Суду зазначено, що за змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті ОСОБА_16 , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до статті 529 ЦК Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Статтею 548 ЦК Української РСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно з положеннями статей 549,554 ЦК Української РСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Також встановлено, що ОСОБА_9 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_16 не зверталася, спадкову справу заведено не було та свідоцтво про право власності на спадкове майно не видавалося. Суди встановили, що за спірним будинком після смерті ОСОБА_16 доглядав його син ОСОБА_8 . Після смерті батька він разом із своєю сім`єю здійснив добудову будинку та провів капітальний ремонт за рахунок власних коштів, в результаті чого загальна площа будинку збільшена до 100,7 кв. м.

Крім того, у постанові Верховного суду зазначено наступне.

19 лютого 1990 року ОСОБА_8 на підставі рішення Бориспільської районної ради № 151 від 07 грудня 1989 року отримав свідоцтво про право власності № НОМЕР_9 на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 .

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 відкрилась спадщина за законом.

07 березня 2006 року ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_8 , звернувшись із відповідною заявою до Бориспільської районної державної нотаріальної контори.

14 березня 2006 року ОСОБА_5 отримала витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі як спадкоємець, а 02 жовтня 2007 року отримала витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Технічний паспорт № НОМЕР_9 на житловий будинок по АДРЕСА_1 виготовлений на ім`я ОСОБА_8 . Згідно експлікації до плану будинку та його характеристики: загальна площа будинку 100,7 кв. м, житлова площа 28,5 кв. м. При житловому будинку є такі надвірні будівлі та споруди: погріб, літня кухня, сарай, вбиральня, ворота, огорожа, замощення, колодязь.

29 квітня 2010 року ОСОБА_5 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1200 га по АДРЕСА_1 , на якій розташоване спірне домоволодіння.

Верховним Судом зазначено, що таким чином, суди першої та апеляційної інстанцій, відмовляючи у позові ОСОБА_6 , дійшли обґрунтованого висновку про те, що майно у тому вигляді, у якому було зареєстровано за ОСОБА_8 та існує на момент розгляду справи, не належало за життя спадкодавцям ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , та про відсутність правових підстав для визнання недійсними рішення виконавчого комітету Іванківської сільської ради народних депутатів від 26 жовтня 1989 року та свідоцтва про право власності, виданого на ім`я ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_10 (т.1 а.с.160-168).

Вищенаведені встановлені у судових рішеннях фактичні обставини щодо осіб, які є учасниками даної цивільної справи, не підлягають доказуванню та свідчать про те, що мати відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_9 не набула права на спадщину після смерті свого чоловіка ОСОБА_16 на спірний житловий будинок по АДРЕСА_3 , і реєстрація за ОСОБА_9 права власності на вказане домоволодіння у липні 208 року (т.1 а.с.51) відбулася на підставі рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13.09.2008 року, яке було скасоване рішенням апеляційного суду Київської області від 29 лютого 2016 року (т.1 а.с.45-50).

Отже оспорюване Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2014 року (т.1 а..41), на підставі якого право власності на спірне домоволодіння АДРЕСА_3 було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_6 (т.1 а.с.39-40), видано на майно, яке не належало спадкодавцю ОСОБА_9 , а було власністю спадкодавця ОСОБА_8 , який сином померлої ОСОБА_9 , чоловіком померлої позивачки ОСОБА_5 та батьком позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_7 .

З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин, суд дійшов висновку, що оспорюване Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20 травня 2014 року за реєстровим №2-2758, видане на ім`я ОСОБА_6 на спірний житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_3 , є недійсним та підлягає скасуванню, оскільки порушує права позивача ОСОБА_1 на спадщину, що була прийнята ним після смерті його батьків ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . З цих же підстав підлягає скасуванню запис про державну реєстрацію права власності на спірний будинок за відповідачем ОСОБА_6 .

Так, за змістом статей 1220, 1222, 1270 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України, визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

В силу вимог частини 5 цієї статті незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положення ч.1 ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів, в тому числі з урахуванням показів допитаних в суді свідків, у правдивості свідчень яких у суду відсутні підстави сумніватися, встановлено, що на момент смерті спадкодавця ОСОБА_8 (власника спірного житлового будинку) разом із з ним проживали і, таким чином, прийняли спадщину його дружина ОСОБА_5 та його син, позивач у справі, ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_7 , а також мати відповідача ОСОБА_17 - ОСОБА_9 , хоча і були зареєстровані за однією адресою із спадкодавцем ОСОБА_8 , проте разом із ним не проживали: мати спадкодавця ОСОБА_9 проживала в іншій половині будинку, окремо від родини сина померлого ОСОБА_16 , а син спадкодавця відповідач ОСОБА_7 за місцем реєстрації з батьками не проживав. А тому, ані ОСОБА_9 ані ОСОБА_7 не прийняли спадщину після ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Доказів, які б спростовували вищенаведені висновки суду відповідачами надано не було.

При цьому суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 від прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_16 у визначений законом шестимісячний строк не відмовився, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, зокрема на спірний будинок. І той факт, що він, від імені матері ОСОБА_5 звернувся до нотаріальної контори із заявою про оформлення спадщини та земельну частку та майновий пай на спадкоємця за законом ОСОБА_5 , не спростовує встановленого в судовому засіданні факту прийняття ним спадщини та не позбавляє позивача права на спадщину, яка належить йому з моменту її відкриття.

Суд також звертає увагу, що померла спадкодавець ОСОБА_5 , яка разом із сином позивачем ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_8 , не заявляла самостійних вимог щодо визнання за нею права на частку у спільному майні подружжя на спірний будинок, і таких доказів суду надано не було. А тому, як спадкоємці померлого ОСОБА_16 за законом його дружина ОСОБА_5 та його син ОСОБА_1 набули право на спадщину в рівних частках по Ѕ частині жилого будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_3 .

Крім того, встановлено, що відповідач ОСОБА_7 не набув право на спадкування після смерті матері ОСОБА_5 , оскільки спадкування відбулось за заповітом, складеним на користь позивача ОСОБА_1 , та оскільки ОСОБА_7 не має право на обов`язкову долю у спадщині.

А тому право на спадщину, що була прийнята ОСОБА_5 , але нею не оформлена у зв`язку з триваючим розглядом даної цивільної справи увійшло до складу спадщини, яку успадкував за заповітом позивач ОСОБА_1 .

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції Постанови КМУ від 23 серпня 2016 року №553), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

З урахуванням викладеного, зважаючи на спір, що виник щодо права на спадкування та спадкового майна, а також встановлені судом обставини, щодо недійсності виданого відповідачу ОСОБА_6 . Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, прийняття спадщини спадкоємцями ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України у зв`язку із задоволення позовних вимог та пропорційно до задоволених позовних вимог щодо кожного з відповідачів, в тому числі що відповідач ОСОБА_6 є належним відповідачем за двома позовними вимогами немайнового характеру про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним та скасування державної реєстрації права, а також відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_18 є належними відповідачами за позовною вимогою майнового характеру щодо визнання права власності на спадковий будинок (сплачений судовий збір 1% від ціни позову - 2150 грн.), суд дійшов висновку з них на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору, а саме: з відповідача ОСОБА_6 в розмірі 2419 гривень 80 копійок та з відповідача ОСОБА_7 в розмірі 1075 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,223,258,259,263-265,266,273, 280 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 20.05.2014 №2-2758 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_3 , видане державним нотаріусом Бориспільського районної державної нотаріальної контори Київської області, на ім`я ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ).

Скасувати запис про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20.05.2014 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 08, індексний номер: 13159703).

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності в порядку спадкування на домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , - та складається з житлового будинку літер «А-І», літньої кухні «В», сараю «Д», вбиральні «Е», воріт «№4», замощення «№1», колодязя «К».

Стягнути з ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2419 гривень 80 копійок (дві тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень вісімдесят копійок).

Стягнути зі ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_10 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1075 гривень (одна тисяча сімдесят п`ять гривень.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлений 07.02.2022.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів