Провадження № 2/752/2751/22
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Литвиненко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

В червні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача АТ «Альфа-Банк», в якому просив визнати недійсним кредитний договір № 631436367, укладений 17.08.2020 року між позивачем та відповідачем.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.05.2021 року позивачем в додатку «Кредитна історія» було отримано інформацію про нібито укладення між позивачем та банком кредитного договору № 631436367 від 17.08.2020 року, за умовами якого відповідач нібито надав позивачу кредит. Позивач вказує, що він ніякого договору з банком не укладав, кошти від банку за цим договором не отримував, а відтак немає жодних зобов`язань перед відповідачем. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 22.06.2021 року, в задоволенні заяви позивача про витребування доказів було відмовлено.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.08.2021 року, було вирішено перейти від розгляду даної цивільної справи в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) сторін до розгляду даної справи в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін до судового розгляду.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.11.2021 року, клопотання позивача про витребування доказів у справі було задоволено частково. Витребувано від Акціонерного товариства «Альфа-Банк» належним чином засвідчені копії: кредитного договору № 631436367 від 17.08.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк»; документів, підтверджуючих видачу та отримання кредиту ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року; договорів на відкриття поточних рахунків на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року; витягу із книги реєстрації відкритих рахунків (по рахункам, які належать ОСОБА_1 ), передбаченого Постановою НБУ від 08.12.2004 р. № 601; прибуткових та видаткових касових документів, які підтверджують проведення операцій за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року, з моменту підписання договору та до 16.11.2021 р., у відповідності до постанови НБУ від 14.08.2003 р. № 337. Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-Банк» в строк до 21.12.2021 року надати зазначені докази до суду.

Зазначена ухвала суду була направлена відповідачу для належного виконання, та отримана банком 06.12.2021 року, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи.

17.02.2022 року на виконання ухвали суду від 16.11.2021 року від представника відповідача надійшов розрахунок заборгованості, який не підписаний належним чином уповноваженою особою, інші докази, які були витребувані, в т.ч. копія оспорюваного договору, - до суду надані не були.

Крім того, 17.02.2022 року до суду від представника відповідача надійшли пояснення на позов, відповідно до яких сторона відповідача просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що кредитний договір між сторонами було укладено належним чином та підстави для визнання його недійсним відсутні.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Одночасно вказав, що кредитний договір № 631436367 від 17.08.2020 року, позивачем не підписувався, жодних коштів за ним позивач не отримував, та банком не було надано докази на його належне укладення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без його участі.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Статтями 15, 16 ЦК України, та ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, вказуючи на те, що кредитний договір № 631436367 від 17.08.2020 року із відповідачем він не укладав та жодних коштів за вказаним договором від банку він не отримував.

Звернувшись до відповідача 08.05.2021 року із заявою про надання зазначеного договору та доказів на підтвердження отримання коштів за кредитом, 19.05.2021 року відповідач повідомив позивача про неможливість надати інформацію з огляду на відсутність всієї необхідної інформації для належної ідентифікації запитувача інформації.

В ході розгляду справи ухвалою суду було витребувано від АТ «Альфа-Банк» належним чином засвідчені копії: кредитного договору № 631436367 від 17.08.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк»; документів, підтверджуючих видачу та отримання кредиту ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року; договорів на відкриття поточних рахунків на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року; витягу із книги реєстрації відкритих рахунків (по рахункам, які належать ОСОБА_1 ), передбаченого Постановою НБУ від 08.12.2004 р. № 601; прибуткових та видаткових касових документів, які підтверджують проведення операцій за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року, з моменту підписання договору та до 16.11.2021 р., у відповідності до постанови НБУ від 14.08.2003 р. № 337. Зобов`язано Акціонерне товариство «Альфа-Банк» в строк до 21.12.2021 року надати зазначені докази до суду.

Однак, у визначені строки відповідачем докази на виконання ухвали до суду подані не були, а був поданий розрахунок заборгованості за кредитом, який не містив підпису уповноваженої особи.

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача вказував на укладення між сторонами 17.08.2020 року угоди про надання кредиту № 631436367, однак, на підтвердження своїх заперечень та обставин, викладених в письмових поясненнях, стороною відповідача не було надано суду жодних доказів, які б підтверджували факт укладення між сторонами договору, та отримання позивачем кредитних коштів.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, що вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частини перша-третя та п`ята статті 203 ЦК України).

Однією з загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка полягає у визнанні за суб`єктом цивільного права можливості укладати договори і визначати їх зміст на свій розсуд відповідно до досягнутої домовленості, яка знайшла своє вираження у статтях 3, 6, 626, 627, 628, 629, 638 ЦК України.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (стаття 1054 ЦК України).

Відтак істотними умовами кредитного договору, що визначені законом, є предмет, сума, строк повернення і розмір процентів.

На кредитні правовідносини за договором про надання споживчого кредиту також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Частиною 2 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» визначені обставини, про які перед укладенням кредитного договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі.

Згідно пункту 2.4. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, банки зобов`язані отримати письмове підтвердження споживача про ознайомлення з вищенаведеною інформацією.

У відповідності до пункту 2.5. вказаних Правил банки розробляють форму (бюлетень, довідка, повідомлення тощо) надання споживачу достовірної інформації про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка повинна бути затверджена рішенням уповноваженого органу банку та доведена до відома його відповідних структурних підрозділів.

В даному випадку стороною відповідача не спростовано доводи позивача про те, що між сторонами не були узгоджені всі істотні умови кредитного договору, та те, що позивач був ознайомлений із його предметом, умовами та у встановленому законом порядку підписав його.

Позивач в ході розгляду справи наполягав на тому, що договір не підписував, та фактично кошти за вказаним договором не отримував, та стороною відповідача зазначені твердження належними доказами не спростовані, а наданий банком розрахунок боргу не свідчить про належне укладення між сторонами кредитного договору, та виникнення у позивача перед банком обов`язку за цим договором.

У відповідності ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним під позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики буде укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

За змістом статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення, що регулюють договір позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

З огляду на вказані положення закону договір позики є реальним та вважається укладеним із моменту передання грошей.

Слід зазначити, що сам по собі факт підписання сторонами тексту договору без передання грошових коштів не породжує обов`язку позичальника повернути грошові кошти.

З метою перевірки обставин, викладених позивачем, судом було витребувано від банку належним чином засвідчені копії: кредитного договору № 631436367 від 17.08.2020 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа-Банк»; документів, підтверджуючих видачу та отримання кредиту ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року; договорів на відкриття поточних рахунків на ім`я ОСОБА_1 в ПАТ «Альфа-Банк» за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року; витягу із книги реєстрації відкритих рахунків (по рахункам, які належать ОСОБА_1 ), передбаченого Постановою НБУ від 08.12.2004 р. № 601; прибуткових та видаткових касових документів, які підтверджують проведення операцій за кредитним договором № 631436367 від 17.08.2020 року, з моменту підписання договору та до 16.11.2021 р., у відповідності до постанови НБУ від 14.08.2003 р. № 337.

Однак, ухвала суду про витребування доказів відповідачем була залишена без належного реагування, та витребувані судом докази надані не були.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, а також в зв`язку з тим, що стороною відповідача не було надано доказів на спростування обґрунтувань позовних вимог, та підтвердження належного укладення між сторонами спірного договору, отримання позивачем від банку коштів за цим договором, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання недійсним оспорюваного договору, в зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 908,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 15, 16, 203, 626, 638, 1046, 1051, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 178, 280-289, 354-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання недійсним кредитного договору, - задовольнити.

Визнати недійсним кредитний договір № 631436367 від 17.08.2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством «Альфа-Банк».

Стягнути із Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь держави судовий збір в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повні ім`я та найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ,

відповідач Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , адреса: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100.

Головуючий Н.П. Чередніченко