Справа № 622/1061/21
Провадження № 2/529/403/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

секретаря Звягольської В.А.,

з участю:

прокурора Мітронова М.І.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку загального позовного провадження, в режимі відеоконференції, цивільну справу за позовом керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним, договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування реєстрації та повернення земельної ділянки,-

встановив:

Прокурор 29.09.2021 звернувся до Золочівського районного суду Харківської області із вказаним позовом.

В обгрунтування позовної заяви вказує, що 10.10.2014 ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держземагенства у Харківській області із заявою про надання в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки площею 8 га за межами населених пунктів на території Золочівської селищної ради, з кадастровим № :002:0911. Проте вже під час подання заяви, ОСОБА_2 надав копію диплома про освіту у Харківському інституті механізації та електрифікації сільського господарства за спеціальністю «інженер-електрик», що не відповідає вимогам ЗУ «Про фермерське господарство» та не підтверджує аграрну освіту.

Наказом ГУ Держземагенства у Харківській області №2712-СГ від 15.10.2014 ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 8,0 га, розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної ради. В подальшому наказом ГУ Держземагенства у Харківській області № 3565 від 22.12.2014 затверджено проект землеустрою та надано ОСОБА_2 в оренду зазначену земельну ділянку з кадастровим № :002:0911 за рахунок земель державної власності, для ведення фермерського господарства, строком на 49 років.

14.01.2015 між ГУ Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_2 укладено два договори оренди вказаної земельної ділянки строком на 49 років, який зареєстровано у реєстрі 14.01.2015 за № 8377177.

В подальшому ОСОБА_2 29.01.2015 передав зазначену земельну ділянку в суборенду СФГ «Цилюрик».

Прокурор зазначає, що накази ГУ Держземагенства у Харківській області прийняті з порушенням законодавства, у зв`язку з чим надання землі в оренду та суборенду відбулося незаконно.

Так, при подачі ОСОБА_2 заяви про надання в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки, не надано документа на підтвердження аграрної освіти, не підтверджено наявність необхідної матеріально-технічної бази для обробітку, не зазначено дані про членів сім`ї. Також з часу укладення договору оренди до часу подачі позову фермерське господарство ОСОБА_2 не створено, проте останній передав земельну ділянку в суборенду СФГ ОСОБА_3 , яке було засновано ним же 23.01.1998, а передача ділянки в суборенду здійснена ним як фізичною особою, що є порушенням ст.14 ЗУ «Про фермерське господарство».

Також раніше ОСОБА_2 у приватну власність надавалася земельна ділянка Золочівською селищною радою для ведення товарного с/г виробництва та у користування СФГ ОСОБА_3 для створення і ведення фермерського господарства. Таким чином дії ОСОБА_2 були спрямовані на розширення земельного банку СФГ ОСОБА_3 в користування вищевказаної земельної ділянки за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів, а сам ОСОБА_2 не мав жодних намірів на створення фермерського господарства та використання землі за призначенням.

Також, оскільки оспорювані накази Держгеокадастру підлягають визнанню незаконними та скасуванню, то і договори оренди підлягають визнанню недійсними, а земельні ділянки підлягають поверненню власнику.

Отже позивач просить:

-визнати незаконним та скасувати наказ ГУ Держземагенства у Харківській області № 3565-СГ від 22.12.2014 про затвердження проекту землеустрою та надання ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства, кадастровий № :002:0911, розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної ради;

-визнати недійсними договори оренди земельної ділянки від 14.01.2015, з кадастровим № :002:0911, площею 8.0 га, укладений між ГУ Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_2 та скасувати його державну реєстрацію;

-зобов`язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку кадастровим № :002:0911, площею 8.0 га до комунальної власності Золочівської селищної ради.

Ухвалою судді Золочівського районного суду Харківської області від 27.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

16.11.2021 представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Халабурдіним С.В. подано заяву про застосування строків позовної давності в якій зазначає, що ще 15.06.2018 прокурор звертався до районного суду з тотожними вимогами, однак ухвалою Золочівського районного суду позов залишено без розгляду. Тобто прокурор щонайменшу станом на 15.06.2018 був обізнаний зі спірними правовідносинами. Крім того, суб`ктом права у спірних правовідносинах є саме держава, а не її певний орган. Відповідно, визначаючи початок перебігу позовної давності варто врахувати, коли про порушене право дізналась держава в особі уповноваженого органу, а не її конкретний орган чи прокурор. В рамках даної справи оскаржуваний наказ видано Головним управлінням Держземагенства 22.12.2014, а спірний договір оренди землі укладено 14.01.2015. Тобто держава в особі уповноваженого органу довідалась про імовірне порушення її прав та інтересів в момент видання спірного наказу та укладення спірного договору та саме з 22.12.2014 та 14.01.2015 для держави почався перебіг строків позовної давності. У свою чергу прокурор звернувся із позовом 29.09.2021, тобто після спливу строків позовної давності. Поважних причин на поновлення такого строку прокурором не зазначено. Тому просить застосувати до вимог прокурора строки позовної давності і відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

19.11.2021 відповідачем Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки на даний час користувачем оспорюваної земельної ділянки є юридична особа, тому враховуючи висновок ВП ВС від 20.06.2018 (справа № 317/2520/15) даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Також вказаним органом 19.11.2021 подано відзив на позовну заяву в якому повністю заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що оспорювані накази є актами індивідуальної дії стосовно конкретної особи та вичерпують свою дію у зв`язку із їх виконанням. Оскільки громадянин ОСОБА_2 скористався своїм правом на отримання в оренду вказаної земельної ділянки відповідно до вищевказаних наказів, з ним укладений договір оренди земельної ділянки та право зареєстровано відповідно до вимог ст.ст.125, 126 ЗК України у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вважає оскаржувані накази Головного управління реалізованими, а вимоги стосовно визнання їх незаконними та скасування безпідставними.

Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 р. N 7/0/9-22 Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану змінено територіальну підсудність судових справ Золочівського районного суду Харківської області на Диканський районний суд Полтавської області.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 14.09.2022 вказана справа передана на розгляд судді Петренко Л.Є.

Ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області від 19.09.2022 справа прийнята до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 30.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

В судовому засіданні прокурор Мітронов М.І. позовну заяву підтримав з підстав у ній зазначених. Також крім задоволення позовних вимог, просить поновити строк на звернення до суду, в обгрунтування чого вказує, що про порушені права держави дізнався 10.09.2021 під час формування інформаційної довідки з реєстра нерухомого майна щодо спірної земельної ділянки. Раніше дана інформація не була відомо через невнесення відповідної інформації до державного реєстру Держгеокадастром. Вважає, що вказані обставини є поважними для поновлення строку давності.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Халабурдін С.В. в судовому засіданні заперечив повністю проти задоволення позовних вимог, оскільки прокурором пропущено строк позовної давності. Оспорюваний наказ та договір оренди були у 2014-2015 роках, проте з даним позовом прокурор звернувся у вересні 2021 року. Крім того даний позов вже третій, оскільки до цього у 2018 році прокурор звертався з аналогічним позовом до Золочівського районного суду Харківської області, де позов було залишено без розгляду та у 2019 році коли прокурор звертався з аналогічними вимогами до Господарського суду Харківської області і рішенням суду відмовлено у задоволенні позову через пропуск строків позовної давності. Тому просить застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позову. Крім того вказує на відсутність поважних причин на поновлення прокурору строків звернення до суду.

Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру в Харківській області в судове засідання не з`явився, хоча про дату засідання був повідомлений належним чином. Представником подано вдруге клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення дії воєнного стану.

Суд, розглянувши вказане клопотання приходить до висновку про його необгрунтованість з огляду на наступне.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому дію воєнного стану неодноразово продовжено та на теперішній час в Україні діє правовий режим воєнного стану.

Відповідно до частини 1 статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12 травня 2015 року № 389-VIII в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану", правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінено територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місце знаходження судів.

Отже, навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану робота судів не може бути припинена, тобто не може бути обмежено конституційне право людини на судовий захист.

Разом з тим, слід звернути увагу, що з метою забезпечення безпеки учасників судового процесу, положеннями ЦПК України передбачена можливість прийняття сторонами участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщень суду за допомогою будь-яких технічних засобів, зокрема власних.

Представник відповідача таким правом не скористався.

Крім того, суд звертає увагу на недопустимість затягування розгляду справи з необґрунтованих причин, які можуть бути розцінені судом, як безпідставні та наслідком розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

З огляду на наведене, з метою забезпечення права сторін на справедливий і неупереджений розгляд справи в розумні строки, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення дії воєнного стану.

Крім того, в матеріалах справи наявний відзив відповідача, в якому викладена позиції представника щодо суті спору.

Отже, суд вважає неявку представника відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Встановлено, що згідно інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_2 є кінцевим бенефіціарним власником, керівником та підписантом СФГ «Цилюрик», яке засновано та зареєстровано 23.01.1998 (а.с.16-24).

Наказом Головного Управління Держземагенства у Харківській області № 2712-СГ від 15.10.2014 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів на території Золочівського району Харківської області. Орієнтовний розмір земельних ділянок зокрема 71,0000 га (з них земельна ділянка № НОМЕР_1 50,0 га, земельна ділянка № НОМЕР_2 8,0 га, земельна ділянка № НОМЕР_3 13,0 га) за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення фермерського господарства (а.с.48-49).

Наказом Головного Управління Держземагенства у Харківській області № 3565-СГ від 22.12.2014 «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки в оренду» затверджено розроблений ФОП ОСОБА_4 «Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Золочівської Селищної ради на території Золочівського району Харківської області».

Надано ОСОБА_2 в оренду земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів Золочівської селищної ради на території Золочівського району Харківської області з кадастровим номером :002:0911, площею 8.0 га за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення фермерського господарства (код згідно КВЦПЗ-01.02), строком на 49 років (а.с.50-51).

14.01.2015 між Головним управлінням Держземагенства у Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди спірної земельної ділянки строком на 49 років (а.с.27-32).

Вищезазначений договір оренди земельної ділянки зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.01.2015 (а.с.13-15).

З матеріалів справи вбачається, що після укладання вказаного договору оренди, громадянин ОСОБА_2 фермерське господарство не створював.

В подальшому, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_2 , на підставі договору суборенди від 29.01.2015 передав в суборенду СФГ "Цилюрик" спірну земельну ділянку, раніше отриману в оренду на підставі вказаного вище договору оренди від 14.01.2015.

Відповідно до матеріалів справи за ОСОБА_2 в органах ДФС обліковується три договори оренди земельних ділянок площами 80 га, 13 га та 8 га (а.с.47)

Також в користуванні СФГ "Цилюрик" перебуває земельна ділянка, надана для створення і ведення фермерського господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею Серія ХР-13-00-000879, виданого ОСОБА_5 згідно з розпорядженням райдержадміністрації Золочівського району від 14.03.1997 для ведення селянського (фермерського) господарства (а.с.43).

Рішенням ХІІ сесії VІІІ скликання Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області №1941 від 30.10.2018 вирішено прийняти 687 земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Золочівської селищної об`єднаної територіальної громади в особі Золочівської селищної ради, які згідно даних Державного земельного кадастру розташовані за межами населених пунктів на території Золочівської селищної об`єднаної територіальної громади, загальною площею 8167,6480 га, зокрема і спірна земельна ділянка з кадастровим номером :002:0911, площею 8.0 га, згідно з додатком до цього наказу (а.с.37-40).

Керівником Богодухівської окружної прокуратури Коптєвим Я. направлено голові Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області повідомлення в порядку ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» про прийняття прокуратурою рішення щодо представництва в суді інтересів держави та щодо звернення до суду з вищезазначеними позовами, яке отримано адресатом 29.09.2021 (а.с.57-61).

Частиною 2 ст. 2 ЦК України передбачено, що одним з учасників цивільних правовідносин є держава, яка згідно зі статтями 167, 170 цього Кодексу набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин.

За ч. 2 ст. 3 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Одним з таких органів є прокуратура, на яку пунктом 2 статті 121 Конституції України покладено представництво інтересів держави у випадках, визначених законом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Статтею 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування зокрема громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Згідно з вимогами ч. 1-2 ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Статтями 125-126 ЗК України передбачено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно зі ст.ст. 5, 7 Закону України "Про фермерське господарство" (станом на час прийняття спірного наказу), право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Перелік документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної аграрної політики. Земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності. Заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна чи міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки.

Аналізуючи вказане законодавство, можна дійти висновку, що порядок створення фермерського господарства включає два основні етапи: набуття засновником права на земельну ділянку для ведення фермерського господарства, створення та державна реєстрація фермерського господарства.

Статтею 8 вказаного Закону зазначено, що після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 , звертаючись до Головного управління Держземагентства у Харківській області із заявою про отримання земельної ділянки, мав на меті не створити нове фермерське господарство, а розширити земельний банк вже існуючого СФГ "Цилюрик", бенефіціарним власником якого він є, без проведення земельних торгів, як того вимагає Закон, оскільки з метою створення СФГ " ОСОБА_3 " вже надавалася та перебуває земельна ділянка для ведення і створення фермерського господарства, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею, виданого ОСОБА_5 для ведення селянського (фермерського) господарства.

Вказане підтверджується, зокрема, тим, що після укладання договору оренди від 14.01.2015 ОСОБА_2 не створив фермерське господарство, як того вимагає вказаний Закон, а передав цю земельну ділянку за згодою орендодавця в суборенду СФГ "Цилюрик" згідно з договором суборенди від 29.01.2015, з метою обходу останнім обов`язкової процедури - земельних торгів.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про фермерське господарство" та ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України (в редакції на дату винесення наказу), без конкурентних засад земельні ділянки можуть передаватися в оренду для ведення фермерського господарства лише громадянам, а тому фактична передача громадянином земельних ділянок раніше створеній нею юридичній особі - фермерському господарству без проведення земельних торгів є незаконними.

Зазначені обставини Головним управлінням Держземагентства у Харківській області не були враховані, що має наслідком прийняття наказу, який не відповідає вимогам вказаних вище положень Закону, тому такий є незаконним та підлягає скасуванню.

У зв`язку з незаконністю вказаного наказу, договір оренди земельної ділянки від 14.01.2015 також є таким, що укладений з порушенням вказаних вище положень Закону, що є наслідком визнання його недійсним на підставі ч. 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України.

Отже позовні вимоги прокурора є обгрунтованими.

Разом з тим, вбачається, що при зверненні до суду з даним позовом прокурором було пропущено встановлений законом строк позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу).

При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів.

На такі позови поширюється положення статті 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі частини першої статті 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року у справі № 3-21гс15230, від 22 квітня 2015 року у справі № 3-54гс1524, від 13 травня 2015 року у справі № 3-126гс1525, від 13 травня 2015 року у справі № 3-54гс1526, від 01 липня 2015 року у справі № 6-178цс1527, постановах Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 372/1036/15-ц, провадження № 14-252цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц, провадження № 14-381цс18.

У спірних правовідносинах суб`єктом прав є саме держава, а не її конкретний орган, тому зміна уповноваженого органу щодо розпорядження спірною земельною ділянкою і здійснення контролю за нею внаслідок внесення змін до чинного законодавства України не змінює порядку перебігу позовної давності.

Таким чином, визначаючи початок перебігу позовної давності у цьому спорі, слід враховувати, коли про порушене право довідалася або могла довідатися саме держава в особі уповноваженого органу.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, яку покликані підтримувати норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Як вбачається з матеріалів справи, ще у червні 2018 року прокурор звертався до Золочівського районного суду Харківської області з частково тотожними позовом до ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування наказу від 22.12.2014, визнання недійсним договору оренди землі, скасування їх державної реєстрації та повернення у відання держави землі.

Ухвалою районного суду від 11.01.2019 позов залишено без розгляду.

В подальшому з аналогічними позовними вимогами до ОСОБА_2 прокурор звертався до Господарського суду Харківської області, де позов був розглянутий та відмовлено у задоволенні позовних вимог через пропуск строку позовної давності (справа № 922/1112/19).

Тобто станом на червень 2018 року прокурор був обізнаний про існування порушень у спірних правовідносинах.

Доводи прокурора про те, що він дізнався про порушені права держави у вересні 2021 року під час формування інформації з реєстра нерухомого майна є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи.

Зокрема зі змісту поданої позовної заяви вбачається, що прокурор знав про існування раніше поданих позовних зав до інших судів, що описується у змісті позовної заяви.

Крім того, слід звернути увагу, що Держава в особі відповідного органу, дізналася про наявні обставини саме з моменту прийняття оскаржуваного наказу від 22.12.2014 та укладеного договору оренди від 14.01.2015, проте прокурором подано даний позов у вересні 2021 року, тобто через 7 років з моменту прийняття спірного наказу та укладення спірного договору оренди землі.

Таким чином прокурором пропущено строк позовної давності для звернення до суду із данимпозовом. Поважних причин на поновлення вказаного строку прокурором не зазнаено та судом не встановлено.

Таким чином, враховуючи, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові, позов необхідно залишити без задоволення за спливом строку позовної давності.

Щодо клопотання представника ГУ Держгеокадастру в Харківській області про закриття провадження, оскільки даний спір підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства, суд зазначає наступне.

При визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Розмежування компетенції судів з розгляду земельних спорів здійснено відповідно до їх предмета та суб`єктного складу учасників. Крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких віднесено до компетенції адміністративних судів, земельні спори, сторонами в яких є, насамперед, юридичні особи та ФОП, про захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів розглядаються господарськими судами, а інші - за правилами цивільного судочинства.

У справі, яка розглядається, прокурор звернувся до суду з позовом до фізичної особи ОСОБА_2 , посилаючись на те, що надання йому земельної ділянки для ведення фермерського господарства здійснено з порушенням вимог земельного законодавства, тому дана справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 89, 264, 265, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовної заяви керівника Богодухівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Золочівської селищної ради до Головного управління Держгеокадастру в Харківській області, ОСОБА_2 про визнання наказу незаконним, договору оренди земельної ділянки недійсним, скасування реєстрації та повернення земельної ділянки.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом 30 днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 29.12.2022

Головуюча: Л.Є. Петренко