Справа № 147/738/17
Провадження № 22-ц/801/2243/2022
Головуючий у суді 1-ї інстанції Борейко О. Г.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокуСправа № 147/738/17м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук О.А.,

за участю сторін: представника АТ КБ «Приватбанк» - Роя В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці справу №147/738/17 заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року, яка постановлена суддею Борейко О.Г., в Тростянецькомурайонному суді Вінницької області, повний текст складено 01 листопада 2022 року,

в с т а н о в и в:

В жовтні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, яка мотивована тим, що у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходилась цивільна справа за позовом АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 12011,47 грн, про що 21 грудня 2017 року судом було винесено рішення, яким позовні вимоги банку було задоволено.

Згідно даних системи документообігу банку встановлено, що виконавчі листи №147/738/17 видані 12 лютого 2018 року Тростянецьким районним судом Вінницької області, були втрачені при пересилці. На підставі відповіді Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області ПСМУЮ було встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання листа №147/738/17 виданого 12 лютого 2018 року перебувало на виконанні ВП №562247295, та 23 жовтня 2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яку разом з оригіналом виконавчого листа було направлено стягувачу АТ КБ «Приватбанк».

Таким чином, у заявника відсутня можливість повноцінно реалізувати свої права щодо стягнення заборгованості, тому просив суд видати дублікат виконавчого листа у справі №147/738/17 та надіслати його на адресу стягувачу.

Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що вважає її незаконною, постановлену з неповним встановленням обставин справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення заяви.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду вказаним положенням закону не відповідає.

Судом встановлено, що заочним рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 27 грудня 2017 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 28 листопада 2012 року в сумі 12011,47 грн та 1600 грн судових витрат. Рішення суду набрало законної сили.

З матеріалів справи вбачається, що від представника позивача 06 лютого 2018 року надійшла заява про видачу виконавчих листів у справі, які було направлено позивачу 12 лютого 2018 року та які були отримані уповноваженим представником АТ КБ «Приватбанк» 20 лютого 2018 року.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України визначено, що до основних засад судочинства належить обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до ч. 1, 2, 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили та видачі виконавчого листа), виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років з наступного дня після набрання рішенням суду законної сили. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Згідно з пунктом 17.4 розділу VІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

У пунктах 44 - 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу «Перехідні положення» ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку.

Проте, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Виконавчий лист АТ КБ «Приватбанк» був пред`явлений до виконання 23 січня 2018 року, а постановою державного виконавця від 23 жовтня 2020 року - повернуто вказаний виконавчий документ банку, однак на адресу банку цей документ не надійшов.

Відповідно до відповідки Слобожанського відділу ДВС у Дніпровському районі Дніпропетровської області ПСМУЮ (м. Дніпро) від 29 жовтня 2021 року №41166/5 встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання листа №147/738/17 виданого 12 лютого 2018 року перебувало на виконанні ВП №562247295, та 23 жовтня 2020 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, яку разом з оригіналом виконавчого листа було направлено стягувачу АТ КБ «Приватбанк».

Зокрема, з довідки вбачається, що можна вважати, що вказаний виконавчий лист було втрачено при пересилці.

З огляду на викладене, строк потрібно відраховувати саме з дати винесення постанови про повернення виконавчого документа.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 02 грудня 2020 року у справі № 464/10793/13-ц (провадження № 61-19536св19).

Згідно частини п`ятої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

На момент подачі заяви про видачу дубліката виконавчого листа, строк для його пред`явлення не минув, оскільки його повернуто 23 жовтня 2020 року, а строк пред`явлення його до виконання закінчується 23 жовтня 2023 року.

Банк звернувся до суду з заявою у жовтні 2022 року.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про те, що строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплив, є неправильним.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009 (провадження № 61-5388св18).

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

За правилами частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 37 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З огляду на викладене, належним доказом підтвердження надсилання стягувачу копії постанови про повернення виконавчого листа разом із направленням його оригіналу є виключно квитанція про відправлення та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 лютого 2021 року у справі № 757/23492/13-ц (провадження № 61-15062св20).

Отже, відмовляючи в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд повинен пересвідчитись у виконанні вищенаведених положень Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо обов`язковості направлення постанови про повернення оригіналу виконавчого документа стягувачу рекомендованим з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Разом з тим, матеріали справи не містять повідомлення про вручення поштового відправлення.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, ухвала Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року, згідно зі ст.376 ЦПК України підлягає скасуванню, з прийняттям нової постанови про задоволення заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа у цивільній справі №147/738/17.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»задовольнити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Вінницької області від 01 листопада 2022 року скасувати та прийняти нову постанову.

Заяву Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Видати Акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» дублікат виконавчого листа у цивільній справі №147/738/17 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, по боржнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2022 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.