Провадження № 4-с/522/95/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2022 року Приморський районний суд м. Одеси:

у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,

за участі секретаря Лахматової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одеса скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ПАТ КБ «Приват Банк», суб`єкт оскарження: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на рішення про відкриття виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 , звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати незаконним рішення Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом від 20.02.2017 по справі № 522/16735/16-ц, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2022 ВП №69619162 та закрити виконавче провадження ВП №69619162.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2017 по справі № 522/16735/16-ц позовні вимоги щодо виселення відповідача ОСОБА_2 та членів його родини, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 було задоволено. У виконавчому листі, виданому на виконання рішення суду вказано, що судове рішення набрало чинності 21.04.2017. З постанови про відкриття виконавчого провадження ВП № 58164828 від 08.02.2019 відомо, що вперше виконавчий лист було подано до виконання 08.02.2019. 30.07.2019 виконавчий лист було повернуто стягувачу. Зазначає, що стягувач, не втратив право знову подати виконавчий лист до виконання до 21.04.2020. З виконавчого листа також відомо, що стягувач повторно звернувся з заявою про прийняття виконавчого листа до виконання, який йому було повернуто 23.09.2021 з підстав ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження». Далі стягувач звернувся до виконавчої служби лише 11.08.2022. На підставі заяви стягувача було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 15.08.2022 ВП №69619162 на виконання виконавчого листа у справі № 522/16735/16-ц. Зазначив, що вказану постанову про відкриття виконавчого провадження було винесено незаконно, з пропуском строків, що передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, а також витребувано у Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції належним чином засвідчену копію матеріалів виконавчого провадження № 69619162 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017 Приморським районним судом м.Одеси.

31.10.2022 на адресу суду з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Одеса) надійшла належним чином засвідчена копія матеріалів виконавчого провадження № 69619162.

07.11.2022 з Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на адресу суду надійшли письмові заперечення, в яких зазначили про те, що рішення суду у справі № 522/16735/16-ц набрало законної сили 21.04.2017 та на даний час боржником добровільно не виконано. У Відділі перебуває виконавче провадження № 69619162 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017 Приморським районним судом м.Одеси про виселення ОСОБА_2 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 . Стягувачем визначено АТ КБ «Приватбанк». 15.08.2022 старшим державним виконавцем Відділу Поляковим В.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № АСВП 69619162, відповідно до вимог статей 3, 4, 24, 26, 27, 66 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначив, про те, що стягувач скористався правом повторного пред`явлення виконавчого документа 23.09.2021, таким чином, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання був перерваний. Скаржник не врахував факт повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме у термін до 23.09.2024 (а.с. 38 39).

У судовому засіданні 23.11.2022 заявник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник суб`єкта оскарження - Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у судовому засіданні 23.11.2022 проти задоволення скарги заперечував.

У судове засідання призначене на 28.11.2022 учасники судового розгляду не з`явилися.

Від заявника ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутністю, а також додаткові письмові пояснення, в яких зокрема зазначив про те, що звертаючись з виконавчим листом до виконання 23.09.2021 стягувачем вже були пропущені строки, що передбачені ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» та всупереч вимогам ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», тобто поза межами 3річного строку.

Представник суб`єкта оскарження - Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутністю представника Відділу.

Неявка учасників процесу, відповідно до положень ч 2 ст. 450 ЦПК України не перешкоджає розгляду скарги.

За вказаних обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши надані матеріали та надавши їм відповідну оцінку, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 29.03.2017 Приморським районним судом м. Одеси на виконання рішення суду від 20 лютого 2017 року по справі № 522/16735/16-ц було видано виконавчий лист про виселення ОСОБА_2 разом з неповнолітнім ОСОБА_4 і ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 . Стягувач АТ КБ «Приватбанк», боржник - ОСОБА_2 . У виконавчому листі зазначено строк пред`явлення до виконання до 21 квітня 2020 року (а.с. 5 6).

08.02.2019 старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Виговським Ю.Д. було прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження № 58164828 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц (а.с.8).

30.07.2019 старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Головного територіального управління юстиції в Одеській області Виговським Ю.Д. було прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 9)

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі:

1) пред`явлення виконавчого документа до виконання;

2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. (ч.ч. 4, 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо:

1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення;

4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася;

9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення;

10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів";

11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди. (ч. 5 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження»)

Аналізуючи зазначені норми Закону України «Про виконавче провадження» можна прийти до висновку, що строк пред`явлення виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017 Приморським районним судом м.Одеси, до примусового виконання, після повернення його стягувачу 30.07.2019 становив до 30.07.2022.

У вересні 2021 року (у межах встановлених законом строків) стягувач АТ КБ «Приватбанк» повторно надав виконавчий лист № 522/16735/16-ц до примусового виконання.

Як вбачається з відмітки, що зроблена на виконавчому листі 23.09.2021 виконавчий лист № 522/16735/16-ц було повернуто без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. ч. 3, 4, 5 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом від 2 квітня 2012 року № 512/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802 заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа. Виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа. У разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до п.6 ч.4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

З наведеної норми вбачається, що без відкриття виконавчого провадження виконавчий документ повертається органом державної виконавчої служби тоді коли його подано без дотримання вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Інструкції.

Разом ц цим, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено з якого саме моменту починається перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, та наведено лише два випадки такого повернення, а саме: 1) неможливість в повному обсязі або частково виконати рішення; 2) встановлення законом заборони щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника. Обидва ці випадки є такими, які не спираються на приписи ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», а є такими, що спираються на приписи ст. 37 цього Закону.

В свою чергу, положення ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» встановлюють випадки повернення виконавчого документа стягувачу після відкриття виконавчого провадження, яке презюмується відкритим у відповідності до діючого законодавства; по-друге, на відміну від положень ст. 4 вказаного Закону, ст. 37 цього Закону прямо встановлює право повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, лише тоді, коли виконавчий документ було повернуто стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, а не у разі будь якого повернення, зокрема тоді, коли законодавець у частині 4 ст.4 цього Закону лише використовує фразу «виконавчий документ повертається стягувачу», унормовуючи підстави повернення виконавчого документа без прийняття до виконання.

Отже, перебіг строку пред`явлення виконавчого документа до виконання може перериватися не в разі будь-якого звернення із заявою про примусове виконання виконавчого документа до виконання, а такого, яке здійснене з додержанням вимог законодавства щодо форми, змісту виконавчого документа, суб`єкта його виконання тощо.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суду в постанові №922/5723/14 від 28 січня 2021 року.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021 виконавчий лист № 522/16735/16-ц було повернуто стягувачу без прийняття до виконання на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 19 Конституції України визначає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1, 2 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відкриття виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

11.08.2022 року (після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання) до Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) надійшла заява стягувача АТ КБ «Приватбанк» про відкриття виконавчого провадення з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017 (а.с. 14-а).

15.08.2022 старшим державним виконавцем Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Поляковим В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69619162 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц, виданого 29.03.2017, за відсутності судового рішення про поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання (а.с. 19).

Тобто, стягувачем пред`явлено до примусового виконання виконавчий документ за межами кінцевого строку пред`явлення виконавчого листа до виконання (30.07.2022 року).

Отже, державним виконавцем, при винесенні постанови про відкриття виконавчого провадження, цю обставину залишено поза увагою, що призвело до прийняття останнім незаконного рішення про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова прийнята необґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для її прийняття.

Таким чином, скарга в частині визнання незаконною та скасування постанови від 15.08.2022 ВП №69619162 про відкриття виконавчого провадження є обґрунтованою та підлягає задоволенню, що є достатньою підставою для поновлення порушеного права заявника. У зв`язку з наведеним відсутні підстави для задоволення скраги в частині закриття данного виконавчого провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 447, 450, 451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ПАТ КБ «Приват Банк», суб`єкт оскарження: Другий Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) на рішення про відкриття виконавчого провадження, задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Одеса) Полякова В.В. про відкриття виконавчого провадження №69619162 від 15.08.2022 з примусового виконання виконавчого листа № 522/16735/16-ц виданого 29.03.2017 Приморським районим судом м.Одеси.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.І.Ковтун