Справа №591/4948/20
Провадження № 2-р/591/9/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2022 рокум. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Северинової А.С.,

з участю секретаря судового засідання Рудь В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бороха Валерія про роз`яснення судового рішення

в цивільній справі № 591/4948/20 за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлії Василівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації та експертиз», про скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання незаконним та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень,

в с т а н о в и в:

18 жовтня 2022 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Борох В.М. звернувся до суду із заявою про роз`яснення судового рішення, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року у даній справі позов ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами: 174971269, 174971673, 174970825 від 24 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлією Василівною в частині державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на погріб під літ. «п/г» та огорожу № 2 по АДРЕСА_1 . Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведену 24 липня 2019 року державним реєстратором Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлією Василівною в частині державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на погріб під літ. «п/г» та огорожі № 2 по АДРЕСА_1 . Із зазначеним рішенням позивачка звернулась до державного реєстратора з метою його виконання. Однак, листом від 21 жовтня 2021 року її було повідомлено, що рішення не може бути виконано, оскільки в рішенні суду не виконано вимоги ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме: скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію допускається лише з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав. Таким чином, внаслідок зміни законодавства, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ускладнено реалізацію рішення суду у зазначеній справі, а тому ефективним способом захисту права власності позивача є: припинення права власності відповідачами на спірне нежитлове приміщення та визнання за позивачем права власності на зазначене нежитлове приміщення.

Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить постановити ухвалу, якою роз`яснити рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року наступним чином: це рішення є підставою для припинення права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на погріб під літ. «п/г» та огорожу № 2 за адресою АДРЕСА_1 , що вчинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами: 174971269, 174971673, 174970825 від 24 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлією Василівною та визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: погріб під літ. «п/г» та огорожу № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 19 жовтня 2022 року заяву залишено без руху.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 листопада 2022 року заяву про роз`яснення рішення прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 08 листопада 2022 року.

В судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Від представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Бороха В.М. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, заяву підтримує та просить її задовольнити. Інші учасники справи про причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч. 3 ст. 271 ЦПК України неприбуття в судове засідання учасників справи не перешкоджає розглядові заяви.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами: 174971269, 174971673, 174970825 від 24 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлією Василівною в частині державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на погріб під літ. «п/г» та огорожу № 2 по АДРЕСА_1 .

Скасовано державну реєстрацію прав та їх обтяжень, проведену 24 липня 2019 року державним реєстратором Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлією Василівною в частині державної реєстрації права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на погріб під літ. «п/г» та огорожі № 2 по АДРЕСА_1 .

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до державного реєстратора Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлії Василівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання незаконним та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в дольовому порядку на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840 грн 80 коп., тобто, по 280 грн 27 коп. з кожного з них. (а.с. 188-191).

На цей час рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року не виконано, строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання, не закінчився.

Відповідно до частини 1 статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» наведені роз`яснення щодо застосування вимог ст. 221 ЦПК (в редакції, яка діяла на час винесення постанови), зокрема зазначено, що роз`яснення рішення суду можливо, якщо воно є незрозумілим й ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Роз`яснення судового рішення зумовлене його нечіткістю, воно є неясним та незрозумілим для осіб, щодо яких воно постановлене, так і тих, що будуть здійснювати його виконання. Суть роз`яснення полягає в тому, що суд не в праві давати відповідь на нові та невирішені ним вимоги, він лише має роз`яснити положення постановленого ним рішення, які нечітко сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Частина 1 ст. 5 Закону № 1952-IV передбачає, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення.

Порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування регламентується ст. 26 Закону № 1952-IV.

Звернувшись з позовом до суду, позивачка посилалась на редакцію частини 2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на момент проведення оскаржуваної державної реєстрації за відповідачами права власності), якою було визначено порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Однак, згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої якої відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, за змістом статті 26 вказаного Закону виконанню підлягають судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Тобто, починаючи з 16 січня 2020 року до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права.

Вказаних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року у справі № 591/695/19, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин.

Разом з тим, у рішенні від 01 жовтня 2021 року № 701004 державний реєстратор Виконавчого комітету Сумської міської ради Матусенко Т.П. відмовила позивачці у державній реєстрації припинення права власності з тих підстав, що у рішенні суду від 12 липня 2021 року відсутні відомості щодо визнання, зміни чи припинення цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (т. 2, а.с. 233).

Отже, діюча редакція статті 26 Закону № 1952-IV, на відміну від попередньої, дійсно не конкретизує правові наслідки скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Вказаний перелік не є вичерпним, оскільки суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Права та охоронювані законом інтереси особи за відсутності будь-яких механізмів захисту залишатимуться декларативними. Тож у разі незаконного посягання на майнові та особисті немайнові права та законні інтереси особи, останні повинні підлягати захисту, що, у свою чергу, вимагає від держави забезпечення належного правового регулювання з тим, щоб визначити засоби реалізації таких прав та інтересів, а також закріпити ефективні способи їх захисту.

Захист порушеного права має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який здатний відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Водночас, за змістом ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно з якою закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (Рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп).

Пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» від 05 грудня 2019 року № 340-IX передбачено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" до набрання чинності цим Законом.

Водночас, вказаний Закон жодним чином не регулює питання виконання судових рішень у справах, де спірні правовідносини виникли в період дії «старої» редакції ст. 26 Закону № 1952-IV, а судове рішення було ухвалене після 16 січня 2020 року, тобто вже в період дії «нової» редакції цієї статті.

Частиною 4 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України також передбачено, що закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

Юридична нікчемність підстав, за яких ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у свій час набули право власності на спірне майно, виключає правомірність відповідних реєстраційних дій та дійсність речових прав цих осіб.

Відповідно до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9).

Частиною 4 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує виконання остаточних, обов`язкових судових рішень (на відміну від виконання рішень, що можуть оскаржуватись у судах вищої інстанції) (Ouzounis and Others v. Greece, (Узуніс проти Греції), § 21).

Право на виконання рішень, винесених судом, є невід`ємною частиною «права на суд» (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 40; Scordino v. Italy (Скордіно проти Італії) (no. 1) [ВП], § 196). У іншому випадку, положення статті 6 § 1 будуть позбавлені ефекту корисної дії (Burdov v. Russia (Бурдов проти Росії), §§ 34 і 37).

Ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (Hornsby v. Greece (Горнсбі проти Греції), § 41; Kyrtatos v. Greece (Кіртатос проти Греції), §§ 31-32).

Виконання рішення повинно бути повним та вичерпним, а не частковим (Matheus v. France (Матецс проти Франції), § 58; Sabin Popescu v. Romania (Sabin Popescu проти Франції), §§ 68-76), і рішення не може не виконуватись, бути позбавлено юридичної сили, або незаконно відкладено (Immobiliare Saffi v. Italy (Іммобільяре Саффі проти Італії) [ВП], § 74).

Дії, прийняті національними органами влади для забезпечення виконання рішень мають бути ефективними та співрозмірними зі своїм основним завданням (Ruianu v. Romania (Руйану проти Румунії), § 66), зважаючи на їх зобов`язання у забезпеченні виконання рішень, оскільки саме вони є представниками влади (там же, §§ 72-73).

Рішення суду в зазначеній справі набрало законної сили 12 серпня 2021 року, тому воно має виконуватися відповідно до нового порядку, тобто наявні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи не можуть бути скасовані та/або вилучені. Державний реєстратор повинен зареєструвати нове речове право, а не скасовувати попереднє.

Враховуючи нову редакцію Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» існують обставини, що роблять виконання рішення суду неможливим.

Таким чином, на даний момент внаслідок зміни законодавства, відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ускладнено реалізацію рішення суду у зазначеній справі, тому ефективним способом захисту права власності позивача є: припинення права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на спірне нежитлове приміщення та визнання за позивачем права власності на зазначене нежитлове приміщення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі.

Приймаючи до уваги, що розуміння резолютивної частини рішення щодо скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна викликає труднощі в його реалізації, суд вважає необхідним роз`яснити рішення в цій частині.

Отже, заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 271 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Бороха Валерія про роз`яснення рішення суду задовольнити.

Роз`яснити рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до державного реєстратора Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлії Василівни, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бюро технічної інвентаризації та експертиз», про скасування рішення про державну реєстрацію прав, визнання незаконним та скасування запису про проведення державної реєстрації права власності та скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень, зазначивши, що це рішення є підставою для припинення права власності за ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на погріб під літ. «п/г» та огорожу № 2 за адресою АДРЕСА_1 , що вчинено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень з індексними номерами: 174971269, 174971673, 174970825 від 24 липня 2019 року, прийняте державним реєстратором Хотінської селищної ради Сумського району Сумської області Іземенко Юлією Василівною та визнання за ОСОБА_1 права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: погріб під літ. «п/г» та огорожу № 2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2022 року.

Суддя А.С. Северинова