ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Справа № 495/9874/21
Номер провадження 2/495/1081/2022
13 жовтня 2022 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого одноособово судді Анісімової Н.Д.,
при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про знесення самочинного будівництва та поверення житлового будинку у первісний стан до здійснення самочинного будівництва, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради, в якому просить:
- зобов`язати ОСОБА_2 своїми силами та за власний рахунок, знести самовільно збудовані та території житлового будинку АДРЕСА_1 , надбудову літ. «а-6», яка відноситься до квартири АДРЕСА_2 та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7»;
- стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати та витрати на правничу допомогу, повний розрахунок якої буде надано пізніше (із врахування складності справи та кількості судових засідань).
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог
В основі обґрунтування позовної заяви зазначено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2006 року є власницею 7/100 частини житловогобудинку під АДРЕСА_1 . Вказані 7/100 часток домоволодіння складаються з наступних об`єктів: жилий будинок літ. «А»: 7-1 коридор, 7-2 житлова, 7-3 коридор, 7-4 кухня, 7-5 санвузол, 7-6 комора, 1/3 сараю літ. «В», в загальному користуванні споруда № 2. Відповідач ОСОБА_2 є співвласником 13/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2010 року серії ВММ №171408. Відповідач ОСОБА_2 на протязі тривалого часу створює незаконні та протиправні дії, порушуючи як правила добросусідства так й норми, які регулюють здійснення та проведення будівництва, починаючи з процедури отримання декларації на проведення будівельних робіт довведення об`єктів будівництва в експлуатацію. Своїми незаконними діями відповідач створює негатив для позивача як суміжної сусідки, оскільки побудовані ним споруди перешкоджають нормальному доступу до належних їй об`єктів нерухомості, є такими, що за своїми характеристиками створюють небезпеку життю та здоров`ю для неї та членів її сім`ї і суттєво погіршують користування належним їй нерухомим майном. Так, відповідач закінчив будівництво даху (другий поверх, мансарда) із аварійним навісом («козирком») та несучої поверхні на який містяться конструкції надбудови.Крім того, незаконність та протиправність будівництва, яке виконано без буд-яких законних дозволів підтверджено приписами та постановами ДАБК та встановлено судовими рішеннями.Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білгород- Дністровської міської ради було здійснено позапланову перевірку відповідно доНаказу №79 від 10.06.2019 року, в ході проведення даної перевірки було складено акт від 19.06.2019 року №79, відповідно до якого був складений протокол про адміністративне правопорушення від 19.06.2019 року, в якому зазначено, що відповідач виконує будівельні роботи без повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю. Крім того, відповідачу ОСОБА_2 було видано припис від 19.06.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно цього припису відповідачу був наданий термін до 20.08.2019 року привести будівництво на території вказаного домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності. Також, постановою по справі про адміністративне правопорушення №24 від 24.06.2019 року позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн. Наказом від 27.08.2019 року було здійснено позапланову перевірку Відділом державного архітектурно-будівельного контролю за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, буд. №57 та складено Акт №143 від 04.09.2019 року, на основі якого був складений протокол про адміністративне правопорушення від 04.09.2019 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП України та 12.09.2019 року винесено постанову 12.09.2019 року, якою на відповідача накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 5100,00 грн за невиконання припису від 19.06.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 19.06.2019 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було складено акт №79 та протокол про адміністративне правопорушення, згідно яких виходом на місце розташування об`єкту будівництва були виявлені ознаки проведення будівельних робіт без жодних документів дозвільного характеру з реконструкції частини даху житлового будинку літ. «А» з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку літ. «А», а саме заміна частини покрівлі даху будинку з заміною крокв даху та зміною нахилу цих крокв і в цілому зі зміною нахилу реконструйованої частини даху будинку з подальшим обладнанням (розташуванням) в цій частині будинку приміщень надбудови «а-6» - «6-8» площа 9,9 кв.м., приміщення «6-9» площа 4,5 кв.м., сходів «6-7», які з`єднують приміщення сіней прибудова «а1» та приміщення надбудови, також зафіксовано, що зовнішні огороджувальні конструкції приміщення «6-9» розібрані. Зазначено, що згідно матеріалів наданих КП «Білгород-Дністровське БТІ» стосовно житлового домоволодіння по АДРЕСА_2 , яка відноситься до квартири відповідача, збудована самочинно та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7», які з`єднують приміщення сіней прибудова «а1» та приміщення надбудови. Також, згідно листа № 97 від 17.04.2019 року управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради встановлено, що вихідні дані на проектування об`єкта будівництва відповідача ОСОБА_2 управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради не надавались. 19.06.2019 року відділом ДАБК було складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 24.06.2019 року начальником Відділу державного архітектурно- будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради Одинець A.B. було винесено постанову № 24 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої визнано відповідача ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАПта накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Вказані постанови ДАБК відповідач ОСОБА_2 оскаржив в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, проте П`ятим апеляційним адміністративним судом упостанові від 26 травня 2021 року по справі № 495/8673/19 в задоволені його позовних вимогах про скасування постанови ДАБК було відмовлено у повному обсязі. Аналогічною постановою П`ятим апеляційним адміністративним судом по справі№ 495/5841/19 від 29.06.2021 року в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 - відмовлено повністю. Отже, факт побудови самовільно вказаних об`єктів встановлено судовими рішеннями та постановами ДАБК та не підлягають у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України доказуванню. Враховуючи вищевикладене, будівельні роботи проводились без відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.2 «Порядку виконання будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року. Враховуючи вищевикладене з метою захисту своїх прав та законних інтересів позивач змушена звернутися до суду з відповідним позовом.
Рух справи у суді
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 01.12.2021 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено судове засідання.
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 03.08.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача адвокат Бережна Т.Г. надала заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідача у судове засідання не з`явився, повідомлявся, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.1, 2 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Враховуючи зазначене, суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення.
Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст.12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Дослідивши матеріали справи, докази, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав.
Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 03.10.2006 року є власницею 7/100 частини житловогобудинку під АДРЕСА_1 , вказана частка складається з: жилий будинок літ. «А»: 7-1 коридор, 7-2 житлова, 7-3 коридор, 7-4 кухня, 7-5 санвузол, 7-6 комора, 1/3 сараю літ. «В», в загальному користуванні споруда № 2.
В свою чергу відповідач ОСОБА_2 є співвласник 13/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 , які належать на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 02.02.2010 року серії ВММ №171408.
Позивач ОСОБА_1 зазначає, що відповідач ОСОБА_2 на протязі тривалого часу створює незаконні та протиправні дії, порушуючи як правила добросусідства так й норми, які регулюють здійснення та проведення будівництва, починаючи з процедури отримання декларації на проведення будівельних робіт довведення об`єктів будівництва в експлуатацію. Своїми незаконними діями відповідач створює негатив для позивача як суміжної сусідки, побудовані ним споруди перешкоджають нормальному доступу до належних їй об`єктів нерухомості, є такими, що за своїми характеристики створюють небезпеку життю та здоров`ю для неї та членів її сім`ї, суттєво погіршують користування її нерухомим майном.
Так, відповідач закінчив будівництво даху (другий поверх, мансарда) із аварійним навісом («козирком») та несучої поверхні на який містяться конструкції надбудови,крім того, незаконність та протиправність будівництва, яке виконано без буд-яких законних дозволів підтверджено приписами та постановами ДАБК та встановлено судовими рішеннями.
Відділом державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради було здійснено позапланову перевірку відповідно доНаказу №79 від 10.06.2019 року, в ході проведення якої було складено акт від 19.06.2019 року №79, відповідно до якого був складений протокол про адміністративне правопорушення від 19.06.2019 року, в якому зазначено, що відповідач ОСОБА_2 виконує будівельні роботи без повідомлення органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Більш того, відповідачу ОСОБА_2 було видано припис від 19.06.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно цього припису відповідачу був наданий термін до 20.08.2019 року привести будівництво на території вказаного домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Крім того, постановою по справі про адміністративне правопорушення №24 від 24.06.2019 року відповідача ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.96 КУпАП України та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500,00 грн.
Наказом від 27.08.2019 року було здійснено позапланову перевірку Відділом державного архітектурно-будівельного контролю за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Першотравнева, буд. №57 та складено Акт №143 від 04.09.2019 року, на основі якого був складений протокол про адміністративне правопорушення від 04.09.2019 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 188-42 КУпАП України та 12.09.2019 року винесено постанову, якою на відповідача накладено стягнення у вигляді штрафу у сумі 5100,00 грн за невиконання припису від 19.06.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 19.06.2019 року за результатами проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності було складено акт №79 та протоколу про адміністративне правопорушення, згідно яких виходом на місце розташування об`єкту будівництва були виявлені ознаки проведення будівельних робіт без жодних документів дозвільного характеру з реконструкції частини даху житлового будинку літ. «А» з втручанням в огороджувальні та несучі конструкції житлового будинку літ. «А», а саме заміна частини покрівлі даху будинку з заміною крокв даху та зміною нахилу цих крокв і в цілому зі зміною нахилу реконструйованої частини даху будинку з подальшим обладнанням (розташуванням) в цій частині будинку приміщень надбудови «а-6» - «6-8» площа 9,9 кв.м., приміщення «6-9» площа 4,5 кв.м., сходів «6-7», які з`єднують приміщення сіней прибудова «а1» та приміщення надбудови, також зафіксовано, що зовнішні огороджувальні конструкції приміщення «6-9» розібрані. Зазначено, що згідно матеріалів наданих КП «Білгород-Дністровське БТІ» стосовно житлового домоволодіння по АДРЕСА_2 , яка відноситься до квартири відповідача, збудована самочинно та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7», які з`єднують приміщення сіней прибудова «а1» та приміщення надбудови. Також, згідно листа № 97 від 17.04.2019 року управління містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради встановлено, що вихідні дані на проектування об`єкта будівництва відповідача ОСОБА_2 управлінням містобудування та архітектури Білгород-Дністровської міської ради не надавались. 19.06.2019 року відділом ДАБК було складено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. 24.06.2019 року начальником Відділу державного архітектурно- будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради Одинець A.B. було винесено постанову № 24 по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої визнано відповідача ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 96 КУпАПта накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Вказані постанови ДАБК відповідач ОСОБА_2 оскаржив в Білгород-Дністровському міськрайонному суді Одеської області, проте П`ятим апеляційним адміністративним судом упостанові від 26 травня 2021 року по справі № 495/8673/19 в задоволені його позовних вимогах про скасування постанови ДАБК було відмовлено у повному обсязі. Аналогічною постановою П`ятим апеляційним адміністративним судом по справі№ 495/5841/19 від 29.06.2021 року в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 - відмовлено повністю.
Позивач наголошує, що факт побудови самовільно вказаних об`єктів встановлено судовими рішеннями та постановами ДАБК та у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, будівельні роботи проводились без відповідних дозвільних документів на виконання будівельних робіт, що є порушенням ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п.2 «Порядку виконання будівельних робіт», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 466 від 13.04.2011 року.
Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина першастатті 4 Цивільного процесуального кодексу України).
Відповідно до статті 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно принципу диспозитивності, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина першастатті 13 Цивільного процесуального кодексу України).
Конституцією України (статтею 41) та статтею 1 Першого протоколу доКонвенції про захист прав людини і основоположних свободзакріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частина перша статті 316 Цивільного кодексу України передбачає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
У відповідності з положеннями статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
За змістом статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;
Згідно частини четвертої статті 357 Цивільного кодексу України, співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.
Частина перша статті 376 Цивільного кодексу України передбачає, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
За частиноючетвертоюстатті 376 Цивільного кодексуУкраїни, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Згідно частини сьомої статті 376 Цивільного кодексу України, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року по справі №6-137цс14, що підлягає врахуванню судами на підставі частини четвертої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України, за змістом частин четвертої та сьомоїстатті 376 Цивільного кодексу України залежно від ознак самочинного будівництва зазначені в цих пунктах особи можуть вимагати від особи, яка здійснила самочинне будівництво: знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення його перебудови власними силами або за її рахунок, приведення земельної ділянки у попередній стан або відшкодування витрат. З урахуванням змісту вищевказаної правової норми в поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 Цивільного кодексу України вимоги про знесення самочинно збудованого нерухомого майна на земельній ділянці, власником або користувачем якої є інша особа, можуть бути заявлені власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є співвласниками житловогобудинку під АДРЕСА_1 .
19.06.019 року відділом ДАБК Білгород-Дністровської міської ради відповідачу ОСОБА_2 було видано припис про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого відповідачу був наданий термін до 20.08.2019 року привести будівництво на території вказаного домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
У матеріалах справи відсутні жодні докази про отримання документів дозвільного характеру на початок виконання підготовчих та будівельних робіт за вказаною адресою, чим допущено відповідачем істотні порушення будівельних норм і правил.
Більш того, у зв`язку з невиконанням припису від 19.06.2019 року на відповідача було складено низку адміністративних протоколів про притягнення останнього до адміністративної відповідальності.
Позивач у позовній заяві вказує, що прибудова до житлового будинку проводиться без одержання у встановленому порядку дозволу та належно затвердженого проекту, а також здійснена з істотними порушеннями будівельних норм і правил, також позивач не надава згоду на спорудження об`єктів нерухомості у формі реконструкції об`єктів спільної власності, що не спростовано стороною відповідача.
Суд вважає, що метою знесення об`єктів самочинного будівництва є приведення будівництва у відповідність до вимог чинного законодавства, направлених на захист прав та інтересів позивача.
У порядку виконання процесуального обов`язку відповідача, унормованого частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, з доведення належним чином виконання обов`язків перед позивачем відповідачем не надано доказів проведення добудови до частини будинку садибного типу відповідно до вимог чинного законодавства.
Належних та допустимих доказів, які б спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.
Відповідно до вимоги частини першої статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для задоволення позовних вимог.
Також при ухваленні рішення слід взяти до уваги, що факт побудови самовільно вказаних об`єктів встановлено судовими рішеннями та постановами ДАБК, вказані постанови ДАБК відповідач ОСОБА_2 оскаржував до Білгород-Дністровського міськрайонного суді Одеської області, проте постановою П`ятого апеляційного адміністративного судувід 26 травня 2021 року, справа № 495/8673/19 в задоволені позовних вимогах відповідача про скасування постанови ДАБК було відмовлено у повному обсязі, аналогічною постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі№ 495/5841/19 від 29.06.2021 року в задоволенні позовних вимогах ОСОБА_2 відмовлено повністю, а тому у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України дані факти не підлягають доказуванню.
Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, враховуючи те, що відповідач без отримання права на виконання будівельних робіт з істотними порушеннями будівельних норм і правил провів самочинне будівництво, а також не виконав у встановлений строк вимоги припису від 19.06.2019 року про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, згідно якого відповідачу був наданий термін до 20.08.2019 року привести будівництво на території вказаного домоволодіння у відповідність до вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.
Крім того, однією з вимог позивача ОСОБА_1 у позовній заяві є стягнення витрат на правничу допомогу, з посилання на те, що повний розрахунок її варсності буду недано пізніше.
Проте, на момент розгляду справи по суті позивач або її представник не надав до суду разрухонок вартості правничої допоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів в підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу у відповідній інстанції, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи у конкретній інстанції.
На підстві того, що на момент розгляду справи по суті, ані позивачем ОСОБА_1 ані її предстивникм адвокатом Бережною Т.Г. не надоно розрахунку вартості правничої допомоги суд відмовляє в даній вимозі.
Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 грн..
На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 41,47, 129 Конституції України, статей 316-319, 357, 367 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 2, 4, 9, 10-13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265,268, 273, 279, 280-284, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про знесення самочинного будівництва та поверення житлового будинку у первісний стан до здійснення самочинного будівництва задовольнити частково.
Зобовязати ОСОБА_2 своїми силами та за власний рахунок, знести самовільно збудовані та території житлового будинку АДРЕСА_1 , надбудову літ. «а-6», яка відноситься до квартири АДРЕСА_2 та складається з приміщення «6-8», приміщення «6-9», сходів «6-7».
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 грн..
В частині вимог позивача ОСОБА_1 про стягення з відповіача ОСОБА_2 на її користь витрат на правничу допомогу - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Анісімова Н.Д.