Провадження № 22-ц/811/2500/22 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
Провадження № 22-ц/811/2499/22
Провадження № 22-ц/811/2498/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

секретаря: Цьони С.Ю.,

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Лавринів М.Я., представника позивача ОСОБА_2 адвоката Угриновської Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2022 року, на додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року та ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 по визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля, -

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернулась до Личаківського районного суду м. Львова із позовною заявою до ОСОБА_1 по визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 04.11.2011 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, під час якого, за спільні кошти вони придбали автомобіль марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , який був зареєстрований за відповідачем. 24.06.2020 року відповідач без її відома та згоди відчужив автомобіль, а отримані кошти не використав в інтересах сім`ї. Тому, просить визнати автомобіль спільною сумісною власністю подружжя, а оскільки такий був відчужений без її згоди, також просить стягнути з відповідача половину його вартості на час розгляду справи, що згідно висновку оцінювача становить 111960,0 гривень.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2022 року позов задоволено.

Визнано автомобіль марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , набутим під час шлюбу.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію ринкової вартості Ѕ частини автомобіля марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , у розмірі 111960,0 гривень (сто одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят гривень 00 копійок).

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1119,60 гривень.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13400,0 гривень (тринадцять тисяч чотириста гривень 00 копійок).

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року у задоволенні заяви представника відповідача - адвоката Лавринів Марії Ярославівни про ухвалення додаткового рішення відмовлено.

Судові рішення оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Вважає рішення суду необгрунтованим, незаконним, ухваленим з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права, а також мас місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що поза увагою суду залишилась та обставина, що оцінювачем у звіт внесено недостовірні дані, що зумовило істотне збільшення вартості оцінюваного ним автомобіля, який по своїх технічних характеристиках не відповідає характеристикам спірного автомобіля.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 , прийшов до помилкового висновку про те, що «за відсутності інших належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів, суд при визначенні суми компенсації, враховує саме наданий позивачем звіт і... не приймає до уваги наданий відповідачем висновок експерта». При цьому, суд першої інстанції, взагалі не обгрунтовуючи свого висновку, встановив, що наданий позивачем звіт оцінювача ніби-то відповідає критеріям належності, допустимості, достовірності і достатності, оскільки «такий складений відносно подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля, а вказана оцінювачем вартість є середньою ціною по Україні відносно подібного автомобіля».

У Звіті оцінювача (який наданий позивачем та який судом безпідставно визнано достовірним показом) визначено «середню ринкову вартість» - не спірного автомобіля, який підлягає поділу, чи ідентичних, аналогічних йому автомобілів - «Toyota Avensis Combi (Т250) 2,0 D-4D 6MT, а автомобіля (-ів) іншої моделі й модифікації - «Toyota Avensis Combi 2,0і VVT-i Elegant CVT (1250)» - з іншими двигуном і коробкою передач, а також, з іншою комплектністю.

Просить рішення Личаківського районного суду м. Львова від 08 вересня 2022 року скасувати повністю, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову. Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2022 року скасувати повністю, ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні заяви. Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 16 вересня 2022 року скасувати повністю, задоволивши заяву адвоката Лавринів Марії Ярославівни, про розподіл судових витрат, стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у сумі 8 000 (Вісім тисяч) гривень 00 копійок, судові витрати на оплату експертизи у сумі 4 800 (Чотири тисячі вісімсот) гривень 00 копійок.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Лавринів М.Я. на підтримання доводів апеляційної скарги, представника позивача ОСОБА_2 адвоката Угриновської Ю.В. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний автомобіль придбаний в період шлюбу, а тому, вимога про визнання спірного автомобіля спільним майном подружжя підлягає задоволенню. Суд також погодився з доводами позивача, що розмір компенсації становить 111960,0 гривень.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 04 листопада 2011 року між сторонами зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії НОМЕР_3 від 01.06.2021 року (а.с.8).

За час шлюбу, сторони придбали автомобіль марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль зареєстровано за відповідачем, чого сторони не оспорюють і що стверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.9-10).

На підставі договору купівлі-продажу від 24.06.2020 року, копія якого долучена до матеріалів справи (а.с.193) відповідач відчужив вказаний автомобіль на користь ОСОБА_5 .

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується ст.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11).

Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 (справа №554/8023/15-ц, провадження №14-130цс19) зазначає, що у випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Аналогічний висновок зроблено в постанові ВС України від 27 квітня 2016 року у справі № 6-486цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, про що зазначила у постанові від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц (провадження № 14-712цс19). Відповідно до частини третьої статті 65 СК України для укладення одним із подружжя договору стосовно цінного майна згода другого з подружжя має бути надана письмово.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в частині визнання спірного автомобіля спільним майном подружжя.

Окрім цього, сам факт придбання автомобіля під час шлюбу, а також факт його відчуження під час шлюбу відповідач визнає.

Суд першої інстанції погодився з доводами позивача, що розмір компенсації становить 111960,0 гривень, на підставі звіту про вартість майна (а.с.30-37).

Згідно цього висновку середня ринкова вартість автомобіля марки «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , р.н. НОМЕР_2 , становить 223920,0 гривень.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду в цій частині.

Згідно з статтею 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 3 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) зроблено висновок, що у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Проте,суд першої інстанції не звернув уваги на те, що оцінювачем у звіті визначено середню ринкову вартість не подібного за своїми характеристиками автомобіля, а автомобіля іншої моделі та модифікації.

Предметом поділу у вказаній справі є автомобіль «Toyota Avensis Combi (Т250) 2,0 D-4D 6MT, а предметом оцінки був автомобіль іншої моделі й модифікації - «Toyota Avensis Combi 2,0і VVT-i Elegant CVT (1250)» - з іншими двигуном і коробкою передач, а також, з іншою комплектністю.

Згідно висновку експерта №21771 складеного 14 квітня 2022 року ринкова вартість представленого 30 грудня 2021 року автомобіля «TОYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , р.н., реєстраційний номер НОМЕР_4 , становить 84 425 грн.

Предметом дослідження вказаного висновку був саме спірний автомобіль, а тому незрозумілим є висновок суду першої інстанції, що наданий відповідачем висновок не свідчить, що експертиза проведена відносно подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) автомобіля і тому, у відповідності до вимог частини другої статті 80 ЦПК України суд визнає такий доказ недостатнім.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що саме висновок експерта №21771 складений 14 квітня 2022 року є належним та достатнім доказом у справі, а тому з відповідача підлягає стягненню не 111960,0 гривень, а Ѕ вартості автомобіля в розмірі 42 212 грн. 50 коп.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з постановленням нового судового рішення.

В частині оскарження додаткового рішення Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року та ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року такі також підлягають до скасування.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі », у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.13 ст. 142 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, таким чином, судові витрати підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 слід стягнути 422 грн. судового збору за подання позовної заяви та 5 051 грн. 80 коп. витрат на правову допомогу, а з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 1046 грн. 27 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 2 990 грн. 40 коп. витрат на оплату експертизи та 4984 грн. витрат на правову допомогу.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке

конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до п. 4. ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є зокрема порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 08 вересня 2022 року - скасувати.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року та ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 16 вересня 2022 року - скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 по визнання майна спільним майном подружжя та стягнення грошової компенсації вартості частини автомобіля задовольнити частково.

Визнати автомобіль марки «TOYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , спільним майном подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , набутим за час шлюбу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію ринкової вартості Ѕ частини автомобіля марки «TOYOTA AVENSIS», сірого кольору, 2007 року випуску, VIN-код № НОМЕР_1 , у розмірі 42 212 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 422 грн. судового збору за подання позовної заяви та 5 051 грн. 80 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 1046 грн. 27 коп. судового збору за подання апеляційної скарги, 2 990 грн. 40 коп. витрат на оплату експертизи та 4984 грн. витрат на правову допомогу.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено 05 грудня 2022 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.