ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 638/9916/20 Номер провадження 22-ц/814/1966/22Головуючий у 1-й інстанції Аркатова К.В. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Карпушина Г.Л., Хіль Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року у складі судді Аркатової К.В.

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про стягнення недоплаченої успадкованої пенсії та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом та просила стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 41161,34 грн. недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , моральну шкоду завдану внаслідок неправомірний дій відповідача в розмірі 20865 грн. та судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_2 . 01.02.2020 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії в розмірі 89716,64 грн. 14.02.2020 року після звернення до Індустріального об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Харкова вона отримала не всю суму передбачену свідоцтвом про право на спадщину за законом, а частково у розмірі 48555,30 грн. Після звернення з адвокатським запитом, відповідач надав відповідь про виплату пенсії у розмірі 48555,30 грн., оскільки пенсіонер не звертався особисто за поновленням пенсії, недоотримана пенсія розраховується з моменту звернення за нею. Внаслідок такої поведінки відповідача вона протягом усього часу отримує негативні емоції, незручності, психологічне напруження, розчарування, додаткові зміни в житті, що пов`язані зі зверненням до суду, та оцінює розмір завданої моральної шкоди у 20865 грн. Також, позивач прохала стягнути витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 залишок грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Козєєвою С.М. 01.02.2020 року, номер у реєстрі 3-145, після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 41161 грн. (сорок одна тисяча сто шістдесят одна) 34 коп.

Стягнуто із Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн. та суму сплаченого судового збору у сумі 420,40 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_2 за життя була нарахована, але не виплачена сума пенсії, яку у встановленному законом порядку успадкувала позивачка, тому дана позовна вимога є обгрунтованою та підлягає задоволенню.

В частині стягнення моральної шкоди, місцевий суд зазначив, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що їй завдано моральну шкоду діями чи бездіяльністю відповідача. Матеріалами справи не підтверджується факт завдання позивачу моральних страждань внаслідок дій (бездіяльності) відповідача та наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням відповідача.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, його в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду оскаржило Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області, просило його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що під час розрахунку суми недоотриманої пенсії ГУ ППФУ в Харківській області керувалося положенням статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Окрім того, зазначено про безпідставність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Скульського С.І. надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просили рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 року № 14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду - Полтавському апеляційному суду.

Протоколом розподілу судової справи між суддями Полтавського апеляційного суду від 15 червня 2022 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Кузнєцова О.Ю. судді: Карпушин Г.Л., Хіль Л.М.

Ухвалами Полтавського апеляційного суду від 17 червня 2022 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення ухвалене у справі повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 помер батько позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 7)

01.02.2020 року державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Козєєвою С.М. видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Спадщина, на яку видане свідоцтво складається з недоотриманої пенсії в розмірі 89716,64 грн., належної ОСОБА_2 згідно ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» (а.с. 8).

Індустріальним об`єднаним управлінням пенсійного фонду України м. Харкова листом від 15.02.2019 року повідомлено, що сума недоотриманої пенсії, яка належала пенсіонеру ОСОБА_2 , складає 89716,64 грн. Одночасно повідомлено, що сума недоотриманої пенсії буде переглянута від дати звернення спадкоємця задля оформлення недоотриманої пенсії відповідно до ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 24, зворотня сторона).

14.02.2020 після звернення позивачки до ПФУ в Індустріальному районі м. Харкова, позивач отримала не усю суму пенсії батька передбачену свідоцтвом про право на спадщину за законом, а частково у сумі 48555,30 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення недоотриманої успадкованої пенсії місцевий суд, враховуючи вищевказані обставини, прийшов до висновку про обгрунтованість даної позовної вимоги.

Колегія суддів погоджується з даним висновком місцевого суду з наступних підстав.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи зі змісту статті 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до вимог статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій статті 52 цього Закону, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Таким чином, аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії).

У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 по справі № 428/10113/20 зазначено, що тлумачення статті 1227 ЦК України свідчить, що:

- цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Згідно зі статями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.02.2020 року видане державним нотаріусом Четвертої Харківської міської нотаріальної контори Козєєвою С.М., у якому зазначено, що спадщина складається з недоотриманої пенсії в загальній сумі 89716,64 грн., не оспорено та є чинним, а тому відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у виплаті пенсії спадкодавця спадкоємцю є безпідставною.

Доводи апеляційної скарги, що Головним управлінням ПФУ в Харківській області було перераховано суму недотриманої пенсії ОСОБА_2 та виплачено спадкоємцю ОСОБА_1 з урахуванням положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхуванння», колегія суддів відхиляє з наступнмих підстав.

Відповідно до частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 по справі № 428/10113/20 висловлена правова позиція, відповідно до якої положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що позивачка успадкувала належні спадкоємцю суми пенсії відповідно до положень ст. 1227 ЦК України у тому розмірі, у якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Доводи апеляційної скарги, щодо безпідставності стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК україни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини 1-2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обґрунтованим є висновок суду, що на підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт стороною позивача надано рахунок - фактуру від 13.07.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 11 від 13.07.2020 року, згідно якої ОСОБА_1 сплачено 10000 грн. на підставі рахунку № 11 від 13.07.2020 року. (а.с.11-13). При цьому стороною відповідача не доведено належними доказами неспівмірність витрат на правову допомогу, понесених ОСОБА_1 .

Таким чином, посилання в апеляційній скарзі на те, що суд необґрунтовано стягнув з відповідача витрати на правову допомогу не заслуговують на увагу, оскільки чинне законодавство не містить положення відповідно до якого Управління Пенсійного фонду України в Харківській області не може нести витрати сторони, на користь якої ухвалено рішення, з надання правової допомоги.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 374 ч. 1 п. 1, ст. 375, ст. 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кузнєцова

Судді: Г.Л. Карпушин

Л.М. Хіль