КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/2939/2022 Доповідач у суді ІІ інстанції Ігнатченко Н.В.
У Х В А Л А

16 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Ігнатченко Н.В., суддів: Мережко М.В., Савченка С.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 2 червня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 рокупозовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 11 856,80 грн, моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 942,80 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2021 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовлено, заяву відповідача про перегляд заочного рішення суду від 2 червня 2021 року залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаними судовими рішеннями, 22 грудня 2021 року відповідач звернувся засобами поштового зв`язку з апеляційною скаргою.

Однак апеляційна скарга в частині оскарження заочного рішення суду першої інстанції не може бути прийнята до розгляду з таких підстав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до частини першої статті 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Вимоги щодо форми і змісту заяви про перегляд заочного рішення встановлені у статті 285 ЦПК України.

Частиною четвертою статті 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Таким чином, ЦПК України встановлює для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення - шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (стаття 284 ЦПК України), а також загальний порядок - апеляційне оскарження (частина четверта статті 287 ЦПК України).

При цьому апеляційне оскарження заочного рішення можливе відповідачем лише після його перегляду судом першої інстанції у встановленому законом порядку та залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, а не без розгляду з підстав пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Указане відповідає роз`ясненням, які містяться у абзаці 2 пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» від 24 жовтня 2008 року № 12, де зазначено, що оскарження заочного рішення в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення. В іншому випадку апеляційний суд відмовляє в прийнятті апеляційної скарги на заочне рішення.

Європейський суд з прав людини у § 34 рішення у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, зауважив, що норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (рішення у справі Мельник проти України від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03, §§ 22,23).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвизнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

З матеріалів справи вбачається, що заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 рокуне переглядалось судом першої інстанції за письмовою заявою ОСОБА_1 в порядку вимог статей 285 - 287 ЦПК України.

20 жовтня 2021 року суд постановив ухвалу про залишення вищевказаної заяви без розгляду, тому одночасно звертаючись з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу та на заочне рішення суду, відповідач не дотримавсяпроцедури перегляду такого судового рішення.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що у прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 2 червня 2021 року слід відмовити та повернути її скаржнику, оскільки ним не дотримано порядку оскарження цього рішення.

Керуючись статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтями 284, 287, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У прийнятті до розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження заочного рішення Деснянського районного суду міста Києва від 2 червня 2021 рокуу справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити та повернути апеляційну скаргу скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.В. Ігнатченко

М.В. Мережко

С.І. Савченко