23 вересня 2022 року м. Мукачево Справа №303/4011/22

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Шин Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Мукачево цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2
до відповідача ОСОБА_3
третя особа: Мукачівський відділ Державної виконавчої служби в Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ)
про припинення права на аліменти,
ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права ОСОБА_3 на стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - Дитина).
Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про те, що на підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року присуджено до стягнення з нього на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 2000,00 гривень щомісячно на кожну дитину. Разом з тим, з 28.06.2021 донька ОСОБА_6 проживає разом з ним та перебуває на його повному утриманні. У зв`язку з наведеним, просить припинити право відповідача на отримання аліментів на доньку ОСОБА_6 .
Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, натомість подали до суду заяву про проведення судового засідання у їх відсутності, позовні вимоги просили задоволити, проти винесення заочного рішення не заперечили.
Належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду справи відповідач в судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Третя особа пояснень не надала.
Дослідивши матеріали справи, суд констатує наступне.
1. Судовим розглядом справи встановлено, що предметом спору, тобто правовим об`єктом з привиду якого виникла конфліктна ситуація між сторонами справи є сімейні правовідносини, пов`язані з виконанням батьками обов`язку щодо сплати аліментів на утримання ОСОБА_7 .
В контексті хронології існуванням спірних правовідносин між сторонами справи, суд наводить наступні обставини справи.
Сторони по справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 21 червня 2006 року, а.с. 9).
На підставі постанови Закарпатського апеляційного суду від 14 травня 2019 року (а.с. 5-6) присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ,в твердій грошовій сумі по 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину.
Рішення суду набуло законної сили, видано виконавчий лист.

11.07.2019 заступником начальника відділу Мукачівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Хрипта Олександром Олександровичем відкрито виконавче провадження щодо виконання вказаного рішення.

Разом з тим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Словацькою республікою надано дозвіл на проживання НОМЕР_2 , який дійсний до 22.08.2026.

Згідно з рішенням директора початкової школи Братіслави від 31.08.2021 ОСОБА_4 прийнято на початкову освіту з 01.09.2021.

З даних заяви від 10.06.2022, написаної власноруч ОСОБА_4 , остання з 28.06.2021 проживає з батьком ОСОБА_1 у Словацькій республіці та перебуває на повному його утриманні.

2. Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи та спірним правовідносинам, суд враховує наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно з статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789Х11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (стаття 180 Сімейного кодексу України).

Частинами першою, третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення.

Відповідно до статті 188 Сімейного кодексу України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них (частина четверта статті 273 Цивільного процесуального кодексу України).

Виходячи з викладеного, право на утримання має той з батьків, з ким проживає дитина, припинення проживання дитини з тим з батьків, хто отримував аліменти, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини.

Фактичний аналіз наявних в матеріалах справи даних, свідчить про те, що ОСОБА_4 з 28.06.2021 проживає з батьком в Словацькій Республіці.

У зв`язку з тим, що з 28.06.2021 року Дитина проживає разом з батьком, тому ОСОБА_3 втратила право на отримання аліментів.

Приймаючи таке рішення, суд враховує положення частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України, відповідно до якої якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають задоволенню.

3. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує в порядку, передбаченому ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України

На підставі наведеного та керуючись статтями 8, 124, 129, 1291 Конституції України, статтями ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 76-81, 141, 206, 259, 263-265, 273, 281-282, 288-289, 354 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області,

УХВАЛИВ:

1. Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 задоволити.

2. Припинити з 1 липня 2021 року право ОСОБА_3 на отримання аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

3. Виконавчий лист №303/5540/18, виданий Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області 01.07.2019 відкликати.

4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 992,40 гривень сплаченого судового збору.

5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

6. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

7. Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Представник позивача: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа: Мукачівський відділ державної виконавчої служби у Мукачівському районі Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), м.Мукачево, вул. Штефана Августина, 25, .

Суддя В.В. Кость