Житомирський апеляційний суд
Справа №295/7344/21 Головуючий у 1-й інст. Зосименко О. М.
Категорія 68 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 08 липня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Зосименко О.М.

у цивільній справі №295/7344/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів участі батька у вихованні, спілкуванні з дитиною, -

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з дочкою такі способи участі: 1) до досягнення дитиною семирічного віку кожної неділі з 12 години до 15 години за місцем проживання дитини в громадських місцях у присутності матері 2) з часу досягнення дитиною семирічного віку (з 05 вересня 2021 року) - кожної неділі з 15 години до 18 години за місцем проживання дитини без присутності матері; - щорічно 05 вересня (день народження ОСОБА_3 ) з 14 години до 18 години за місцем проживання дитини без присутності матері; щорічно 07 січня, 08 березня, 24 серпня, 31 грудня з 11 години до 14 години за місцем проживання дитини в громадських місцях без присутності матері; щорічно 14 днів в період шкільних канікул без присутності матері, з урахуванням бажання та здоров`я дитини, але за попереднім погодженням з матір`ю. В обґрунтування поданого позову вказував, що після розірвання шлюбу мати дитини чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. 22.09.2020р. та 29.03.2021р. позивач звертався з письмовими заявами до органу опіки та піклування Житомирської міської ради щодо визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Проте, у задоволенні поданих заяв орган опіки та піклування Житомирської міської ради безпідставно відмовляв.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального права. Зокрема апелянт вважає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки письмовим доказам та при вирішенні спору взяв до уваги лише висновок органу опіки і піклування Житомирської міської ради №14 від 14.01.2022 р., надавши йому неправильну оцінку, що суперечить інтересам дитини. Тоді як згідно ч.6 ст.19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим та суперечить інтересам дитини. Крім того зазначає, що подавав до суду першої інстанції письмовий доказ супровідний лист Житомирського міського центру соціальних служб №984 від 04.06.2021 р. та інформацію про проведення діагностування дитини психологом Житомирського міського центру соціальних служб Житомирської міської ради ОСОБА_4 . Проте, суд належної оцінки даному доказу не надав. Вважає, що судом першої інстанції було залишено поза увагою ті обставини, що за місцем проживання апелянт характеризується позитивно, будь-яких доказів його негативної поведінки відносно дитини відповідачем не надано. Матеріали справи містять фотокартки з різдвяних свят апелянта з донькою, де вона мала щасливий вигляд. Крім того, відповідно до ч.ч.1-3 ст.157 СК України він зобов`язаний брати участь у вихованні дитини і має право на особисте спілкування.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 04.07.2017 р. розірвано шлюб, укладений між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 06.10.2001 року Виконкомом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис №10 (а.с.7).

Від шлюбу сторони мають дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с.8).

Також судом встановлено, що позивач з метою усунення перешкод у спілкуванні з дитиною звертався до Служби у справах дітей (Управління) Житомирської міської ради.

Листом від 24.09.2020р. за №749/2 позивача повідомлено, що з метою недопущення негативного впливу на психоемоційний стан дитини, йому не було визначено конкретний графік днів та годин побачень з дочкою, разом з тим рекомендовано налагодити стосунки з дитиною (а.с.9).

Листом від 27.04.2021р. за №295/2 позивача повідомлено, що рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради стосовно визначення способу участі у вихованні та спілкуванні із малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прийнято не було. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради від 22 вересня 2020 року позивачу було відмовлено у прийнятті вищевказаного рішення (а.с.10).

Згідно довідки МСЕК №288653 серія 12 ААВ позивач має третю групу інвалідності на строк до 01 лютого 2023 (а.с.8).

Зі змісту довідки про склад сім`ї, виданої Кошелівським старостинським округом Пулинської селищної ради від 15.07.2021р., вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 та до складу сім`ї (зареєстровані) входять 4 особи: ОСОБА_6 - батько; ОСОБА_7 - мати; ОСОБА_8 - брат (а.с.25).

Згідно характеристики, виданої Кошелівським старостинським округом Пулинської селищної ради від 15.07.2021р., позивач не працює, в побуті поводить себе задовільно, скарг від жителів села Сколобів на поведінку ОСОБА_1 не надходило (а.с.26).

Згідно довідки Богунського ВДВС від 23.07.2021р. №80934/19.21 заборгованість позивача по сплаті аліментів на дітей становить 59 486,93 грн. (а.с.40-44).

Крім того, матеріали справи містять також копії фотографій зустрічей позивача з дитиною (січень 2021р)(а.с.93-96).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції врахував рішення Виконавчого комітету Житомирської міської ради №14 від 14.01.2022р. «Про затвердження висновку щодо визначення ОСОБА_1 способу участі у вихованні та спілкуванні із дочкою ОСОБА_3 », яким затверджено висновок, що визначення способу участі ОСОБА_1 у вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , суперечить інтересам малолітньої. А також виходив із встановлених під час розгляду судом справи фактів, які вказують, що між батьком та дитиною існують стійкі психоемоційні перешкоди у спілкуванні. А тому, зважаючи на результати проведеного моніторингу психоемоційного стану дитини, проведеного у жовтні 2021р. за участю психолога, суд дійшов висновку про відсутність на даний момент підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Проте, погодитися з висновками суду неможливо.

Так, загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у статті 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Згідно з частинами четвертою-шостою статті 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року в справі № 165/2839/17 (провадження № 61-6769св19) зроблено висновок, що «будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону».

Відповідно до частин першої, другої статті 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц) зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини».

Отже, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та забезпечення найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю переважають інтереси батьків.

У частинах першій, третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частини перша, друга та третя статті 367 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Зважаючи на вказані положення закону та з метою врахування інтересів дитини при вирішенні спору, апеляційним судом була заслухана думка малолітньої ОСОБА_9 з приводу побачень з батьком. Зокрема, дитина пояснила, що не бажає зустрічатися з батьком, бо він «погано» говорить про її маму. Разом з тим, дитина батька любить, до неї батько також ставився добре. Проте дуже давно вона з ним не бачилась.

Із врахуванням таких обставин та зважаючи, в першу чергу на інтереси дитини, апеляційний суд вважає необхідним не розривати з`язок дитини з батьком та надати останньому можливість налагодити стосунки з дитиною і брати участь у житті доньки.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу позивача на те, що з метою налагодження довірливих та доброзичливих стосунків з дитиною, йому необхідно не допускати в ході спілкування з донькою будь-яких образливих висловів по відношенню до відповідачки. При цьому суд також відмічає, що батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні дитини, що буде відповідати інтересам дитини.

За наведених обставин та відповідно до положень п.3 ч.1 ст.376 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

При визначенні способу участі позивача у спілкуванні з дитиною, суд враховує вік дитини. А тако з метою уникнення можливих конфліктів між батьками, апеляційний суд вважає можливим побачення з дитиною у відсутності матері.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,376,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 08 липня 2022 року скасувати, ухваливши нове рішення про часткове задоволення позову.

Встановити порядок спілкування ОСОБА_1 з його донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом визначення способу участі батька у вихованні дитини:

- кожної першої та третьої неділі щомісяця з 14 години до 17 години за місцем проживання дитини без присутності матері;

- щорічно 05 вересня (день народження ОСОБА_9 ) з 14 години до 17 години за місцем проживання дитини без присутності матері;

- щорічно 07 січня, 08 березня, 24 серпня, 31 грудня з 11 години до 14 години за місцем проживання дитини та в громадських місцях без присутності матері;

- щорічно протягом навчального року в період шкільних канікул без присутності матері, з урахуванням бажання та здоров`я дитини, але за попереднім погодженням з матір`ю загальною тривалістю 14 днів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: Судді: