Справа № 683/2962/21
11 липня 2022 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
головуючого - судді Лугового О.М.
з участю секретаря Градомської Д.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представник позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Старокостянтинові цивільну справу №683/2962/21, 2/683/163/2022 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,
встановив:
12 жовтня 2021 року представник ОСОБА_1 адвокат Козак І.О. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пихтії Старокостянтинівського району (на той час) Хмельницької області померла мама позивача - ОСОБА_4 , яка хоч і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але починаючи із листопада 2008 року до 05.02.2011 року фактично постійно проживала із позивачем (її сином ОСОБА_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 (на той час) Хмельницької областi. За життя ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений 03.05.2000 року секретарем Березнеської сільської ради Старокостянтинівського району (на той час) Хмельницької області, зареєстрований у реєстрі за номером 4, згідно якого заповiла все своє майно позивачу ОСОБА_1 (синові спадкодавця). До листопада 2008 року ОСОБА_4 проживала у с.Пихтії, за адресою своєї реєстрації, а саме у житловому будинку АДРЕСА_1 . Проте у зв`язку із похилим віком матері ОСОБА_4 , її син ОСОБА_1 у листопаді 2008 року забрав її до адреси свого проживання в будинок АДРЕСА_2 , де вона і постійно прожила без реєстрації до дня своєї смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті спадщину за законом прийняла її дочка ОСОБА_3 , яка подала до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Тому вона є відповідачем у даній справі. Позивач ОСОБА_1 не подавав заяву про прийняття спадщини після смерті, оскільки спадщину за заповітом прийняв на підставі закону, оскільки спільно проживав iз спадкодавцем ОСОБА_4 на день її смерті.
Звернувшись до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадкових прав після смертi матерi на спадкове майно, позивач отримав роз`яснення нотаріуса, що йому необхідно поновити строк на прийняття спадщини. Разом із тим, позивач вважає, що строк на прийняття спадщини не пропустив, оскільки фактично проживав із спадкодавцем на час його смерті, спадщину прийняв, а головне не відмовлявся від прийнятої спадщини.
У зв`язку із цим позивач вважає, що необхідно встановити факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом.
Оскільки оригінал державного акту втрачений на дану земельну ділянку, тому в нотаріуса оформити право власності позивач також не зможе, а тому надав до суду завірену архівну копію даного державного акту.
18 жовтня 2021 року ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області відкрито загальне позовне провадження у справі та вирішено питання про витребування доказів у справі.
Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 13 травня 2022 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представника позивача адвоката Козак І.О. в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.
Відповідач до суду не з`явилася, хоча повідомлявся своєчасно та належним чинним про час і місце розгляду справи, а саме було направлено судове доручення для виконання процесуальних дій, відповідно до умов Конвенції про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року. Крім того, виклик відповідача на здійснювався також шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача та його представника проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу в порядку заочного розгляду.
Заслухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Пихтії Старокостянтинівського району (на той час) Хмельницької області померла мати позивача - ОСОБА_4 , яка хоч і була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , але починаючи в період із листопада 2009 року до 05.02.2011 року фактично постійно проживала із позивачем (її сином ОСОБА_1 згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23.12.2020 року виданого повторно) за адресою: АДРЕСА_2 (на той час) Хмельницької областi.
Даний факт підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою №139 від 24.09.2021 року виданою виконавчим комітетом Антонінської селищної ради Хмельницької області Хмельницького району Великомедведівським старостинським округом, згідно якої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у період із початку 2009 року, фактично постійно проживала у АДРЕСА_2 , спільно із своїм сином ОСОБА_1 та членами сім`ї без реєстрації. ОСОБА_1 здійснював догляд за матір`ю, оскільки внаслідок похилого віку ОСОБА_4 потребувала стороннього догляду.
А також, згідно довідки про спільне проживання та/або ведення спільного господарства №2499 від 23.03.2021 року встановлено, що на день смерті ОСОБА_4 яка була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , разом із померлою ніхто не був зареєстрований окрім померлої.
Факт спільного проживання без реєстрації померлої - ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , також підтвердили свідки: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 своїми показами в судовому засіданні.
За життя ОСОБА_4 склала заповіт, який був посвідчений 03.05.2000 року секретарем Березнеської сільської ради Старокостянтинівського району (на той час) Хмелької області, зареєстрований у реєстрі за номером 4, згідно якого заповiла все своє майно позивачу ОСОБА_1 (синові спадкодавця), даний факт також підтверджується наявною в матеріалах справи копією спадкової справи №325/2011 від 29 квітня 2011 року.
Проте, відсутність оригіналу державного акту на право власності земельну ділянку не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно зі ст.16 ЦК України способом захисту свого права є, зокрема, визнання права.
Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).
Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст.1223 ЦК України).
За приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» від 30.05.2008 року №7, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.
Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.
У статті 1216 ЦК України, визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України).
За змістом статті 1268 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.
Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
У статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, обслуговування та соціального захисту, військові частини.
Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.
Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що законодавець не пов`язує місце відкриття спадщини з місцем реєстрації спадкодавця, а відповідно до статті 1221 ЦК України ототожнює його з останнім місцем проживання останнього, яке може знаходитися поза межами його реєстраційного обліку.
При цьому, відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.
Відповідна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 10.01.2019 року у справі № 484/747/17.
З огляду на те, що факт постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження, суд дійшов висновку, що даний позов підлягає задоволенню, та вимога щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом слід також задовольнити.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позивач в позовні заяві та в судовому засіданні не наполягав на стягненні судових витрат з відповідача на його користь, суд керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства закріпленого ст. 13 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.
Керуючись ст.ст.4, 12, 81, 258, 294, 315, 319, 354 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , постійно проживав в будинку АДРЕСА_2 на час вiдкриття спадщини разом із своєю матір`ю ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Судові витрати залишити за позивачем.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий Красилівським РВ УМВС України в Хмельницькій області від 18.08.1999 року, РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач: ОСОБА_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 .
Суддя