26 липня 2022 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:
головуючого - судді Скрипки О.І.,
при секретарі Моторенко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.
Свої вимоги позивач мотивує свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2021 року він є власником квартири АДРЕСА_1 . У даній квартирі зареєстрована відповідач.
Як зазначає позивач, відповідач не проживає у спірній квартирі близько 13 років без поважних причин, не ставиться до квартири як до свого постійного або тимчасового місця проживання, участі в утриманні квартири та сплаті вартості комунальних послуг не бере, особистих речей у квартирі не має, квартирою не цікавилась. Крім того, відповідач не мала ніяких перешкод в користуванні квартирою, не мала жодних конфліктів щодо проживання в квартирі чи користуванні нею, ніколи не пред`являла будь-яких вимог щодо проживання чи прав на квартиру, дій по добровільному зняттю з реєстраційного обліку по квартирі не вчиняла. При цьому факт реєстрації відповідача у належній йому квартирі призводить до того, що він змушений нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, а також втрачає право на оформлення субсидій.
Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що в досудовому порядку йому було відмовлено у знятті відповідача з реєстраційного обліку, позивач просить задовольнити його вимоги та визнати відповідача такою, що втратила право користування спірною квартирою.
Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 15.12.2022 року відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання.
Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 12.05.2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.
В судове засідання позивач та його представник не з`явились. Представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримує, а також просить розглядати справу без її участі, проти постановлення заочного рішення суду не заперечує.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідач достовірно обізнана про розгляд даної справи в суді, 30.06.2022 року ознайомлювалась з матеріалами справи, проте на момент розгляду справи в суді відзив чи заперечення на позовну заяву на надала.
З урахуванням наведеного, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача в заочному порядку, проти чого не заперечувала представник позивача у своїй заяві.
Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надавши суду клопотання, в якому просить розглядати справу в її відсутність та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства України за наявними у справі матеріалами та доказами.
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних матеріалів.
Дослідивши матеріали справи, дослідивши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.11.2021 року, позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .
Згідно витягів з Реєстру територіальної громади м.Києва від 15.11.2021 року та 14.12.2021, у спірній квартирі з 09.12.2003 року зареєстрована відповідач ОСОБА_2 .
Як вбачається з актів, складених ЖЕД-313 15.11.2021 року, 15.02.2022 року, 16.05.2022 року, відповідач ОСОБА_2 не проживає у вказаній квартирі з 2008 року.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частина 1 ст.16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.
Стаття 391 ЦК України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Виходячи зі змісту ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. З урахуванням положень ст.13, ч.3 ст.16, ст. 319 ЦК України, у разі вчинення, зокрема, наведених дій суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Відповідач, будучи ознайомленою із суттю та змістом позовних вимог, відзив на позов не надала, з жодними клопотаннями до суду не зверталась, будь-яких доказів на спростування вимог позивача не надала.
Таким чином, аналізуючи наявні докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, а тому задовольняє позовні вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 12, 13, 81, 82, 141, 209, 258, 263-268 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 319, 321, 391 ЦК України, суд, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Деснянська районна в м.Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ), такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: