ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4593/22 Справа № 203/5682/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2022 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря Заворотного К.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

Дніпровської міської ради,

на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади м. Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи Комунальне підприємство Управління ремонту і експлуатації автодоріг, Комунальне підприємство Житлове господарство Кіровського району, про визнання підвальних приміщень будинку допоміжними та надання їм статусу допоміжних, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, пред`явленою до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, де третіми особами Комунальне підприємство Управління ремонту і експлуатації автодоріг, Комунальне підприємство Житлове господарство Кіровського району, де третіми особами визначила Комунальне підприємство Управління ремонту і експлуатації автодоріг, Комунальне підприємство Житлове господарство Кіровського району, на предмет визнання підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 допоміжними та надання їм статусу допоміжних, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нежитлове приміщення №1 поз.1-12, загальною площею 146,6 кв.м. у підвалі житлового будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи вимоги тим, що постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2012 року позов співмешканців зазначеного будинку, пред`явленим до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство «Управління ремонту і експлуатації автодоріг», Кіровська районна у м. Дніпропетровську рада, Комунальне виробниче житлове ремонтно - експлуатаційне підприємство Кіровського району, про скасування рішень, визнання незаконним свідоцтва про право власності було задоволено в повному обсязі та визнано підвальні приміщення будинку АДРЕСА_1 допоміжними із присвоєнням статусу допоміжних; визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №1860 від 20 липня 2000 року в частині, що стосується приміщень 1, літ. А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради № 2497 від 25 жовтня 2001 року в частині, що стосується приміщень 1, літ. А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №12/7 від 26 лютого 2003 року в частині, що стосується приміщень 4, літ.А-5, поз.1-20, приміщень 5, літ.А-5, поз.1-4, загальною площею 259,7 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 07 листопада 2001 року, що було видане виконавчим комітетом міської ради та скасовано розпорядження про оформлення права власності.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року було скасовано постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2012 року та позов задоволено частково: визнано недійсними та скасовано рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №1860 від 20 липня 2000 року в частині, що стосується приміщень 1, літ.А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №2497 від 25 жовтня 2001 року в частині, що стосується приміщень 1, літ.А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №12/7 від 26 лютого 2003 року в частині, що стосується приміщень 4, літ.А-5, поз.1-20, приміщень 5, літ.А-5, поз.1-4, загальною площею 259,7 кв.м в будинку АДРЕСА_1 . В частині позовних вимог щодо визнання підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 допоміжними, присвоєння їм статусу допоміжних та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07 листопада 2001 року і скасування розпорядження про оформлення права власності провадження по справі було закрито.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року постанови суду першої та апеляційної інстанції було залишено без змін.

Суди виходили з того, що підвальні приміщення будинку АДРЕСА_1 є спільною власністю мешканців будинку, а тому відповідачі протиправно здійснили фактичне розпорядження цими приміщеннями. Закриваючи провадження по справі в частині визнання підвальних приміщень допоміжними та присвоєння їм статусу допоміжних, а також про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07.11.2001 року, суд апеляційної інстанції виходив з того, що ці вимоги підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

З початку експлуатації з 1932 року будинку АДРЕСА_1 в нежитлових підвальних приміщеннях будинку, які у відповідності до схеми підвалів, що знаходиться в інвентарній справі будинку, є невід`ємною частиною цього будинку, проходять водні, каналізаційні, теплові та електричні комунікації. Тобто зазначенні приміщення мають забезпечувати експлуатацію будинку та сприяти побутовому обслуговуванню мешканців.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2011 року встановлено, що у вбудованих нежитлових приміщеннях житлового будинку АДРЕСА_1 проходять інженерні комунікації, приміщення складають єдине, нерозривне ціле з будинком та призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців.

З урахуванням зазначеного, посилаючись на те, що підвальні приміщення будинку АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю мешканців будинку, визнання останніх допоміжними та присвоєння їм статусу допоміжних потребує встановленню в судовому порядку цього юридичного факту, оскільки саме цей факт впливає на заявлений спір про право про визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07 листопада 2001 року.

Заочним рішенням Кіровського районного суду Дніпропетровської області від 02 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право власності, видане 07 листопада 2001 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради, на вбудоване нежитлове приміщення №1 поз.1-12, загальною площею 146,6 кв.м у підвалі житлового будинку літ.А-5 по АДРЕСА_1 .

В іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат у справі (а.с.57-60).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 грудня 2015 року усунуто описку у цьому рішенні /а.с. 63/.

Не погодившись з рішенням суду, 09 листопада 2020 року уповноважена особи Дніпровської міської ради подала заяву про перегляд заочного рішення суду від 02 грудня 2015 року, за розглядом якої ухвалою Кіровського районного суду від 30 листопада 2020 року в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення у справі відмовлено (а.с.87-88).

21 січня 2021 року уповноважена особа Дніпровської міської ради подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що воно є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи /а.с. 90-93/.

Інші учасники справи, на виконання вимог ст.360 ЦПК України, відзивів на апеляційну скаргу не подавали.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що в 2010 році позивачка ОСОБА_1 в числі інших позивачів, що є мешканцями будинку АДРЕСА_1 , звернулись до Кіровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, треті особи - Комунальне підприємство «Управління ремонту і експлуатації автодоріг», Кіровська районна у м.Дніпропетровську рада, Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Кіровського району, про визнання незаконними та скасування рішень, визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання приміщень будинку допоміжними та наданням їм статусу допоміжних.

Постановою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2012 року вказаний позов було задоволено в повному обсязі та визнано підвальні приміщення будинку АДРЕСА_1 допоміжними із присвоєнням статусу допоміжних; визнано недійсним та скасовано рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №1860 від 20 липня 2000 року в частині, що стосується приміщень 1, літ.А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №2497 від 25 жовтня 2001 року в частині, що стосується приміщень 1, літ.А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №12/7 від 26 лютого 2003 року в частині, що стосується приміщень 4, літ.А-5, поз.1-20, приміщень 5, літ.А-5, поз.1-4, загальною площею 259,7 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано недійсним свідоцтво про право власності від 07 листопада 2001 року, що було видане виконавчим комітетом міської ради та скасовано розпорядження про оформлення права власності /а.с. 27-29/.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року було скасовано постанову Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 23 травня 2012 року та позов задоволено частково: визнано недійсними та скасовано рішення виконкому Дніпропетровської міської ради №1860 від 20 липня 2000 року в частині, що стосується приміщень 1, літ.А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №2497 від 25 жовтня 2001 року в частині, що стосується приміщень 1, літ.А-5, поз.1-12, загальною площею 152,6 кв.м в будинку АДРЕСА_1 ; визнано незаконним та скасоване рішення Дніпропетровської міської ради №12/7 від 26 лютого 2003 року в частині, що стосується приміщень 4, літ.А-5, поз.1-20, приміщень 5, літ.А-5, поз.1-4, загальною площею 259,7 кв.м в будинку АДРЕСА_1 . В частині позовних вимог щодо визнання підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 допоміжними, присвоєння їм статусу допоміжних та визнання недійсним свідоцтва про право власності від 07 листопада 2001 року і скасування розпорядження про оформлення права власності провадження по справі було закрито, оскільки вказані вимоги підлягали розгляду в порядку цивільного судочинства /а.с. 30-34/.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 квітня 2015 року постанови суду першої та апеляційної інстанції залишено без змін /а.с. 36-41/.

Встановлені судами обставини, в силу ч.3 ст.61 ЦПК України, що діяла до 15 грудня 2017 року, не потребують додаткового доказуванню при розгляді даної цивільної справи.

Так, 20 липня 2000 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення №1860 «Про передачу на баланс нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ДКП «Управління по ремонту і експлуатації автошляхів».

У відповідності до цього рішення Управлінням ремонту і експлуатації автодоріг і Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством було укладено угоду №192 від 01 листопада 2000 року щодо пайової участі Управління ремонту і експлуатації автодоріг в утриманні 5-ти поверхового будинку по АДРЕСА_1 і прибудинкової території, загальною площею 152,6 кв.м.

25 жовтня 2001 року виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради прийнято рішення №2497 «Про оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна за адресами: АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 », яким вирішено оформити право комунальної власності, з видачею свідоцтв, за територіальної громадою м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради, на вбудоване нежитлове приміщення №1, поз.1-12, загальною площею 146,4 кв.м, у підвалі житлового будинку літ.А-5; у загальному користуванні приміщення №ІІ-сходова клітка, площею 13 кв.м. /а.с. 24/.

На підставі вказаного рішення 07 листопада 2001 року виконкомом Дніпропетровської міської ради було видане свідоцтво про право власності на зазначені вище приміщення за територіальною громадою м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради /а.с. 9, 10-14/.

26 лютого 2003 року Дніпропетровською міською радою було прийняте рішення №12/7 «Про надання в безкоштовне користування спортивних баз загальноосвітніх навчальних закладів та приміщень нежитлового фонду міста, пристосованих для занять фізичною культурою та спортом, дитячо-юнацьким спортивним школам», згідно додатку до якого, останнє стосувалось і приміщення 4 літ.А-5, поз.1-20 та приміщення 5, літ.А-5, поз.1-4, загальною площею 259,7 кв.м по АДРЕСА_1 /а.с. 25/.

Прокурором м.Дніпропетровська було внесено протести на: п.1.2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1860 від 20 липня 2000 року; пп.3 п.1, п.2 рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 25 жовтня 2001 року №2497; п.40 додатку до рішення Дніпропетровської міської ради від 26 лютого 2003 року №12/7, які були відхилені міською радою щодо рішень від 25 жовтня 2001 року №2497 та від 26 лютого 2003 року за №12/7.

Відносно рішення від 20 липня 2000 року №1860 прийнято нове рішення від 19 вересня 2008 року №26/36 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 20 липня 2000 року №1860 «Про передачу на баланс нежитлових приміщень по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ДКП «Управління по ремонту і експлуатації автошляхів».

Також судами було встановлено, що з початку експлуатації з 1932 року будинку АДРЕСА_1 в нежитлових підвальних приміщеннях будинку, які у відповідності до схеми підвалів, що знаходиться в інвентарній справі будинку, є невід`ємною частиною цього будинку, проходять водні, каналізаційні, теплові та електричні комунікації. Тобто зазначенні приміщення мають забезпечувати експлуатацію будинку та сприяти побутовому обслуговуванню мешканців.

Вказане підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20 жовтня 2011 року Дніпропетровського НДІСЕ, згідно якого встановлено, що у вбудованих нежитлових приміщеннях житлового будинку АДРЕСА_1 проходять інженерні комунікації, приміщення складають єдине, нерозривне ціле з будинком та призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності, видане 07 листопада 2001 року виконкомом Дніпропетровської міської ради на вбудоване нежитлове №1 поз.1-12, загальною площею 146,4 кв.м. у підвалі житлового будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 суд першої інстанції, застосувавши норми ст.ст.1,10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, ст. 19 Конституцій України, а також посилаючись на ст. 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та рішенні Конституційного Суду України №4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), виходив з того, що вбудовані нежитлове приміщення №1 поз.1-12, загальною площею 146,4 кв.м у підвалі житлового будинку літ.А-5 по АДРЕСА_1 є допоміжними та в силу зазначених вище положень закону є спільною сумісною власністю мешканців вказаного будинку, якою є позивач, а той встановлений факт, що судовим рішенням, яке набрало законної сили, рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №2497 від 25 жовтня 2001 року про передачу цих приміщень у власність територіальної громади м.Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради було визнано незаконним та скасовано, дає правові підстави вважати, що видане на підставі цього рішення 07 листопада 2001 року виконкомом Дніпропетровської міської ради свідоцтво про право власності є недійсним.

Разом з цим, відмовляючи у вимозі щодо визнання підвальних приміщень будинку АДРЕСА_1 допоміжними та надання їм статусу допоміжних, суд першої інстанції вважав обраний позивачем спосіб захисту порушених прав таким, що не передбачений законом, враховуючи, що постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2013 року, що набрало законної сили, в основу прийнятого судом рішення про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування щодо розпорядження спірними вбудованими приміщеннями по АДРЕСА_1 , було покладено саме факт встановлення на підставі досліджених судом доказів того, що останні за своїм призначенням є допоміжними, і додаткового визнання їх такими у цій справі не потребує.

Судом першої інстанції вірно надано правову оцінку обставинам, вірно встановлено предмет спору, з чого суд першої інстанції дійшов правильного висновку про визнання недійсним свідоцтва про право власності, видане 07 листопада 2001 року виконкомом Дніпропетровської міської ради на вбудоване нежитлове №1 поз.1-12, загальною площею 146,4 кв.м. у підвалі житлового будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 , відмовивши в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 ..

Колегія суддів також відзначає, що Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» дає таке визначення суб`єктивного права комунальної власності: це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

В об`єктивному значенні, під правом комунальної власності розуміється сукупність правових норм, які встановлюють та охороняють комплекс відносин з приводу належності певного майна територіальним громадам.

В суб`єктивному сенсі право комунальної власності означає речове право право громади на певну річ (сукупність речей), що включає в себе правомочності володіння, користування та розпорядження цими речами.

Суб`єктами пра?ва комунальної власності є територіальні громади первинного рівня (тобто жителі сіл; добровільних об`єднань у сільську громаду жителів кількох сіл; селищ; міст), територіальні громади вторинного рівня (жителі районів, областей), а також органи місцевого самоврядування, що здійснюють права? комунальної власності від імені територіальної громади представницькі та виконавчі органи місцевого самоврядування.

Об`єкти пра?ва комунальної власності це те майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді.

До об`єктів права комунальної власності, зокрема, належать: рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, пенсійні фонди, частки в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування, а також відумерла спадщина.

Так, форма комунальної власності є відкоремленою формою державної власності, а Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» в числі підстав для набуття права комунальної власності називає, зокрема, передачу майна територіальним громадам безоплатно державою, з чого колегія суддів приходить до висновку, що такий перехід прав від держави територіальним громадам в особі їх місцевих рад не потребує додаткової державної реєстрації, якою у цій справі є свідоцтво про право власності, видане 07 листопада 2001 року виконкомом Дніпропетровської міської ради на вбудоване нежитлове №1 поз.1-12, загальною площею 146,4 кв.м. у підвалі житлового будинку літ. А-5 по АДРЕСА_1 , яке стосується допоміжних приміщень житлового комплексу, в розумінні норм Закону України Про об`єднання співвласників багатоповерхового будинку та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Держитлокомунгоспу України від 17 травня 12005 року №76 і зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року за №927/11207.

Установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції, оскільки такі доводи були покладені в обґрунтування позовних вимог, яким була надана належна оцінка, таким чином вони не спростовують висновків місцевого суду, зводяться до переоцінки доказів і незгоди із висновками суду щодо обставин справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 263-265 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишити без задоволення.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 грудня 2015 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров