Справа №333/2390/22
Провадження №2/333/2526/22
29 листопада 2022 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
судді Холода Р.С.,
за участю секретаря судового засідання Косолап А.С.,
ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» звернулось до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з орендної плати, 3% річних та індексу інфляції.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 04.09.2019 року між ним та ОСОБА_1 укладено договір суборенди нежитлових кімнат №04/09/19, на підставі якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування визначене майно нежитлові кімнати №9 в нежитловому приміщенні літ. А-2, площею 25,6 кв.м., розміщених за адресою: АДРЕСА_2 . Щомісяця ОСОБА_1 мав сплачувати орендну плату в сумі 2 500 грн.
Проте, з січня 2020 року відповідач свої зобов`язання щодо оплати орендних платежів не виконує, у зв`язку з чим за період з 01.01.2020 року по 03.09.2022 року за останнім утворилась заборгованість у розмірі 20 250 грн.
Також, на підставі п. 7.2 зазначеного вище договору відповідача виникла заборгованість по штрафу у розмірі 3 037,50 грн. та по пені у розмірі 6 947,51 грн.
Крім того, у зв`язку з порушенням відповідачем умов договору, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 . індекс інфляції у розмірі 6 139,45 грн. та 3% річних в сумі 1 295,51 грн.
Ухвалою суду від 24.06.2022 року провадження по справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін.
В судове засідання представник позивача ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, у разі неявки відповідача, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання жодного разу не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, в установлений судом строк відзив на позовну заяву не надав.
На підставі ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час, дату та місце слухання справи.
З огляду на викладене, керуючись ч. 4 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів та відповідно до ст. 280 ЦПК України, за згодою позивача, ухвалити заочне рішення.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» підлягають задоволенню, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Статтею 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Стосовно заявлених вимог про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості з орендної плати в сумі 20 250 грн., суд дійшов до такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 759 ч. 3 ст. 774 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
Відповідно до ч. 1 ст. 760 ЦК України, предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).
Судом встановлено, що 04.09.2019 року між ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» та ОСОБА_1 укладено договір суборенди нежитлових кімнат №04/09/19, на підставі п. 1.1. якого позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування визначене майно нежитлові кімнати №9 в нежитловому приміщенні літ. А-2, площею 25,6 кв.м., розміщених за адресою: АДРЕСА_2 .
Статтею 762 ЦК України визначено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму (ч. 1). Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5).
На підставі п. 2.1 договору суборенди, за користування майном щомісяця ОСОБА_1 зобов`язався сплачувати ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» орендну плату в сумі 2 500 грн.
Згідно з ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Відповідно до п. 8.1. Договору суборенди від 04.09.2019 року №04/09/19, вказаний договір укладено між ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» та ОСОБА_1 на період з 04.09.2019 року по 03.09.2020 року.
Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до вимог закону, умов договору. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом.
Як встановлено судом, позивач свої обов`язки, покладені на нього договором суборенди від 04.09.2019 року №04/09/19 виконав в повному обсязі, у встановлений строк передав, а ОСОБА_1 отримав у користування нежитлові кімнати №9 в нежитловому приміщенні літ. А-2, площею 25,6 кв.м., розміщених за адресою: АДРЕСА_2 .
Зазначена вище обставина підтверджується актом приймання передавання нежитлових кімнат від 04.09.2019 року до договору суборенди від 04.09.2019 року №04/09/19.
При цьому, відповідач взяті на себе договірні зобов`язання з орендної плати за користування нежитловою кімнатою №9 в нежитловому приміщенні літ. А-2, площею 25,6 кв.м., розміщених за адресою: АДРЕСА_2 належним чином не виконав.
У зв`язку з чим, за розрахунком позивача, за ОСОБА_1 обліковується заборгованість у сумі 20 250 грн. за період з 01.01.2020 року по 30.09.2022 року.
Факт наявності наведеної вище заборгованості підтверджується наявними в матеріалах цієї справи доказами та не спростований відповідачем.
За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 20 250 грн. заборгованість по орендній платі за наведений вище період є доведеними, обґрунтованими, підтвердженими наявними в матеріалах справи доказами, а тому задовольняються судом.
Розглянувши позовні вимоги ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» про стягнення з ОСОБА_1 3 037,50 грн. заборгованість по штрафу та 6 947,51 грн. заборгованості по пені, суд виходить з такого.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3).
Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Згідно з ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно (ч. 1). Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом (ч. 2).
Згідно з ст. 611 ЦК України, одним з наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки.
Пунктом 7.2 Договору суборенди від 04.09.2019 року №04/09/19 визначено, що за прострочення суборендарем у встановлений термін грошових зобов`язань протягом 30 календарних днів за місяцем обов`язкової оплати за цим договором, він сплачує штраф у розмірі 15% від простроченої суми та пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла і період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за весь період прострочення.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 549, 550, 551 ЦК України, п. 7.2 Договору суборенди від 04.09.2019 року №04/09/19, позивачем заявлено до стягнення з ОСОБА_1 3 037,50 грн. заборгованість по штрафу та 6 947,51 грн. заборгованості по пені за період з 01.01.2020 року по 30.09.2022 року.
Враховуючи порушення відповідачем грошових зобов`язань по Договору суборенди, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» про стягнення з ОСОБА_1 3 037,50 грн. заборгованість по штрафу та 6 947,51 грн. заборгованості по пені.
Розглянувши позовні вимоги ТОВ «МАНКІ БРАЗЕРС» про стягнення з ОСОБА_1 індексу інфляції в сумі 6 139,45 грн. та 3% річних у розмірі 1 295,51 грн., суд виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У зв`язку з простроченням ОСОБА_1 виконання грошового зобов`язання по Договору суборенди від 04.09.2019 року №04/09/19, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача індексу інфляції в сумі 6 139,45 грн. та 3% річних у розмірі 1 295,51 грн. (розрахунки містяться в матеріалах справи).
Розрахунок платежів, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, здійснений позивачем вірно, а тому позовні вимоги в цій частині задовольняються судом повністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2 481 грн. покладається судом на відповідача.
Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повне рішення складено 29.11.2022 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Р.С.Холод