У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

04 серпня 2022 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Іванов А.П., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів,

встановив:

03.08.2022 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Ільницький С.М. звернувся до суду із позовом до відповідача АТ КБ «ПриватБанк», в якому просить зобов`язати останнього відновити залишок коштів станом на 09.06.2022 на картковому рахунку НОМЕР_1 в сумі 66398 грн. та на картковому рахунку НОМЕР_2 в сумі 2180 доларів США.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї документами, суд приходить до висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Так, ч. 1 ст. 175 ЦПК України регламентовано, що позовна заява повинна містити серед іншого:

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Сторона позивача обґрунтовує заявлені вимоги серед іншого тим, що позивач, зрозумівши, що відносно нього вчиняються шахрайські дії (зняття коштів з банківських карток) звернувся до відділення ПриватБанку для вжиття заходів щодо уникнення стягнення грошей, так як знаходився поряд з таким, однак банком не було вжито заходів щодо безпеки карткових рахунків, належних йому, що призвело до стягнення з карткового рахунку НОМЕР_1 коштів в сумі 66398 грн. та з карткового рахунку НОМЕР_2 коштів в сумі 2180 доларів США.

Однак на підтвердження вищевказаних обставин позивачем не додано жодних доказів, зокрема відсутнє підтвердження належності банківської картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 позивачу; відсутнє підтвердження про залишок коштів станом на 09.06.2022 на банківській картці № НОМЕР_2 ; відсутнє підтвердження щодо звернення до відділення ПриватБанку із заявою про заходів щодо уникнення стягнення грошей.

Окрім цього згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 4 ст. 175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Так, у вступній частині позовної заяви, представник позивача як на підставу для звільнення такоговід сплати судового збору посилається на положення ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Однак з такою позицією сторони позивача суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів». Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.96 №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема про те, яке право споживача, передбачене саме ЗУ «Про захист прав споживачів», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Таким чином, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду, у дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено у відповідності до ст. 21 цього Закону, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються цим Законом.

Проте в означеній позовній заяві відсутнє вищевказане обґрунтування позовних вимог, а міститься лише посилання на ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів», як на підставу звільнення від сплати судового збору.

Тож, стороні позивача слід подати до суду письмове обґрунтування заявленої позовної вимоги у відповідності до норм ЗУ «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено відповідачем у відповідності до ст. 21 цього Закону, таким чином навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються цим Законом; а також надати докази в обґрунтування викладених в позові обставин, зокрема щодо підтвердження належності банківської картки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 позивачу, підтвердження про залишок коштів станом на 09.06.2022 на банківській картці № НОМЕР_2 ; підтвердження щодо звернення до відділення ПриватБанку із заявою про заходів щодо уникнення стягнення грошей.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, якщо позовна заява подана без додержання вимог, передбачених ст. ст. 175, 177 ЦПК України, вона підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин позовну заяву належить залишити без руху, надати стороні позивача строк для усунення недоліків відповідно до цієї ухвали в десять днів з дня її вручення і роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною і повернута.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, суд

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів залишити без руху.

Повідомити представника позивача про необхідність усунення вказаних в мотивувальній частині ухвали недоліків у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що інакше позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов