Справа № 524/4682/22
Провадження №2/524/3183/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2022 року Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі: головуючого - судді Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянув у спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В

У серпні 2022 року до суду звернулась ОСОБА_1 з вказаним позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом.

Зазначила, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 .

30.06.2016 року між позивачем та відповідачем укладено договір найму (оренди) житла № 85, відповідно до умов якого, позивач передала відповідачу у найм квартиру АДРЕСА_1 .

На підставі вказаного договору, відповідач зареєстрував місце проживання за вказаною адресою, однак з 01.07.2016 року відповідач не проживає у вказаній квартирі, що підтверджується Актом про не проживання від 17 серпня 2022 року № 96, особисті речі в квартирі відсутні, добровільно знятися з реєстрації не бажає.

Вказала, що відповідач не є членом її сім`ї.

Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою судді від 01 вересня 2022 року відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року постановлено провести заочний розгляд справи.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не прибула надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, вважаючи, що договір найму житла був розірваний, справу розглядати без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно з невідомих причин. Був належним чином повідомлена про час, дату та місце судових засідань шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку. Про причини своєї неявки суд не повідомляв, відзив на позов не подавав.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

Згідно ст. 391 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом достовірно встановлено, що позивачеві ОСОБА_1 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 , що постає з договору купівлі-продажу квартири від 09.08.2007 року та Витягуз Державного реєстру правочинів, копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 7-9).

30.06.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір найму (оренди) житла - вказаної спірної квартири, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надала ОСОБА_3 у найм квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Довідкою від 18.08.2022 року № 519/32 виданою ТОВ «Житлорембудсервіс» підтверджено місце реєстрації ОСОБА_2 за вищевказаною адресою (а.с. 14).

Відповідач ОСОБА_2 , який не є членом сім`ї позивача, за місцем реєстрації фактично не проживає з 01.07.2016 року. Факт тривалого не проживання відповідача за вищевказаною адресою, підтверджується актом ТОВ «Житлорембудсервіс» № 96 від 17.08.2022 року.

У відповідності до статті 158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

У відповідності до п. 2.1. Договору найму (оренди) житла № 85, даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.05.2019 року.

Статтею 167 Житлового кодексу України передбачено, що наймач жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, вправі за згодою членів сім`ї в будь-який час розірвати договір найму.

У разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Позивачем на підтвердження того, що відповідач вибув з жилого приміщення, яке він наймав відповідно до Договору найму (оренди) житла № 85, надано суду акт від 17.08.2022 року № 96, який виданий ТОВ «Житлорембудсервіс», відповідно до якого, ОСОБА_2 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 з 01.07.2016 року по теперішній час.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що Договір найму (оренди) житла № 85 розірваний саме з 01.07.2016 року, тобто з фактичного вибуття ОСОБА_2 .

У ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; спливу строку, на який було встановлено сервітут; припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Власник земельної ділянки має право вимагати припинення сервітуту, якщо він перешкоджає використанню цієї земельної ділянки за її цільовим призначенням. Сервітут може бути припинений в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті і є підставами для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Некоректне, з точки зору лінгвістики, формулювання вимог позову не може бути перешкодою для захисту порушеного права особи, яка звернулася до суду, оскільки надміру формалізований підхід щодо дослівного розуміння вимог позову, як реалізованого способу захисту, суперечить завданням цивільного судочинства, якими є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Такий висновок викладено в постанові ВС від 15 вересня 2021 року по справі № 372/2583/18, провадження № 61-14185св20.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Необхідно вважати Договір найму (оренди) житла № 85, який укладено 30.06.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірваним з 01.07.2016 року, про що позивач зазначила у заяві поданої до суду 28 вересня 2022 року, та необхідно визнати припиненим право ОСОБА_2 користування спірним житловим приміщення.

За таких обставин, позов підлягає задоволенню саме у вищезазначеному формулюванні позовних вимог.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд бере до уваги, що позивач не наполягала на стягненні судових витрат.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 258, 264, 265, 273, 280-282, 283, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, 167 ЖК України, ст. 391, 406 ЦК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Договір найму (оренди) житла - квартири АДРЕСА_1 , який укладено 30.06.2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вважати розірваним з 01.07.2016 року.

Визнати припиненим право ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст заочного рішення виготовлено 28 вересня 2022 року

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданої упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня розгляду заяви про перегляд заочного рішення у разі його нескасування. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: