Справа № 496/6266/21
Провадження № 2/496/912/22
У Х В А Л А

23 лютого 2022 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю:

секретаря Стрілець Ж.М.,

позивача ОСОБА_1 її представника адвоката Драган В.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гудкова Сергія Олексійовича про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмету спору у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Вигодянська сільська рада Одеського району Одеської області про визнання права власності на ѕ частини житлового будинку з господарськими спорудами та на ѕ частини земельної ділянки в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вказаною позовною заявою.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Гудковим С.О. подано клопотання про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмету спору. Клопотання обґрунтовано тим, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку. Вважає, що позивачем не наведено жодного доводу неможливості самостійно отримати правовстановлюючі документи на спадкове майно. також не надано належного та допустимого доказу саме відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відповідно ч. 4 ст. 49 ЗУ «Про нотаріат» (далі Закону) про відмову у вчиненні нотаріальних дій нотаріус протягом трьох робочих днів виносить відповідну постанову. Також, позивачем до матеріалів справи наданні правовстановлюючі документи на спадкове майно, щодо якого вона звернулась до суду з відповідним позовом, що свідчить про відсутність тих перешкод, які вказані нею у позові. У сторін відсутній спір щодо часток у спадковому майні.

Позивач та його представник заперечували проти закриття провадження по справі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наданих доказів, суд дійшов до наступного висновку.

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною першою статті 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, шляхом: визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

За змістом положень указаних норм права суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. При цьому особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права.

Відповідно до приписів ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ул`янов проти України)).

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні.

Крім того позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі. Предмет позову - це певна матеріально - правова вимога позивача до відповідача, яка кореспондує зі способами захисту права, визначеними зокрема, ст. 16 Цивільного кодексу України. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Відповідно до статі 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показаннями свідків.

Звертаючись до суду з відповідним позовом, своїми вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_3 , з метою прийняття спадщини після смерті чоловіка, вона звернулася до Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку, лист-відповідь нотаріуса від 15.11.2021 року, в якому також зазначено, що вона може звернутись до суду, для вирішення зазначеного питання додано до позовної заяви.

Згідно ст. 34 Закону - нотаріуси вчиняють в тому числі такі нотаріальні дії, як видача свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно ст. 49 Закону нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо - не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, зобов`язані викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження.

До матеріалів позовної заяви надано лист-відмову від 15.11.2021 року № 3169/02-14 державного нотаріуса Біляївської районної державної нотаріальної контори Одеської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заявою позивача, а отже існує предмет спору з яким ОСОБА_1 звернулась до суду та вирішити який вона просить в законному порядку.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 76, 80, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 293, 354 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 34, 49 ЗУ Про нотаріат, ст. 64 Конституції України,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Гудкова Сергія Олексійовича про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмету спору відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 01.03.2022 року.

Суддя В.М. Буран