Єдиний унікальний номер 448/1588/21
Провадження № 2/448/133/22
26.07.2022 м. Мостиська
Мостиський районний суд Львівської області у складі:
головуючої судді Гіряк С.І.
за участі секретаря судового засідання Рушеляк Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 )
предмет та підстави позову: про стягнення боргу за розпискою
учасники справи не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.
1. ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою в розмірі 35 000,00 грн.
3. Вказує, що отримана сума коштів одразу була передана її чоловіком відповідачці, у зв`язку з чим укладено договір позики, за яким відповідачка отримала у позику від ОСОБА_3 грошові кошти у сумі 35 000 грн. та зобов`язувалася або повернути кошти з відсотками, або сплачувати кредит взятий ОСОБА_3 в кредитній спілці «Самопоміч» в сумі 35 000 грн. зі сплатою річних з 21.04.2014 по 21.03.2016. Факт отримання коштів підтверджується розпискою, написаною відповідачкою власноручно.
4. Зазначає, що тривалий час відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання щодо сплати кредиту, взятого її чоловіком в кредитній спілці, однак, свої зобов`язання відповідач до кінця не виконала з невідомих їй причин.
5. Також зазначає, що її чоловік ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вона прийняла спадщину після його смерті, внаслідок чого їй перейшли всі права та обов`язки чоловіка.
6. Посилається на те, що про укладення договору позики довідалася у 2021 році, коли передивлялася документи чоловіка і знайшла клопотання ОСОБА_3 до заступника начальника поліції Яворівського ВП ГУНП у Львівській області про доручення до матеріалів кримінального провадження оригіналу згаданої розписки.
9. Зазначає, що її чоловік та син померли у 2018, з 16.03.2018 вона є піклувальником над ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є пенсіонером та має тяжке матеріальне становище, тому не має можливості виконати вищезгадані рішення Мостиського районного суду у Львівській області.
10. Стверджує, що відповідачка отримала кошти за договором позики від її чоловіка та зобов`язувалася під розписку сплачувати взятий ним кредит в сумі 35 000, 00 грн. з 21.04.2014 по 21.03.2016, але уникає від виконання зобов`язання, в позивачки виникли боргові зобов`язання і призвели до того, що коштів на існування у неї майже не залишилося, тому змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.
11. Відповідач відзиву на позов не надала.
ІІ. Заяви ( клопотання) учасників справи.
12. Позивач та її представник в судове засідання 26.07.2022 року не з`явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причин неявки Суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подали.
13. Крім того, в матеріалах справи містяться заяви від 11.05.2022 позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_9 , в яких зазначено про розгляд справи без їхньої участі та вказано, що позивач та її представник позовні вимоги підтримують в повному обсязі, не заперечують проти заочного розгляду справи.
15. Суд констатує що участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов`язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що закріплено в статті 43 ЦПК України, тому неявка відповідача та її представника не перешкоджає розгляду справи без їх участі.
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
16. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення).
17. Оскільки, відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явилася, а позивач та її представник не заперечували проти проведення заочного розгляду справи, Судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
18. Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
19. Ухвалою судді від 13.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.
20. Ухвалою суду від 10.02.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
21. Ухвалою суду від 06.06.2022 витребувано з Мостиського районного суду Львівської області матеріали кримінальної справи 448/310/19 для огляду та оглянуто оригінал згаданої розписки.
ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.
22. Згідно із наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати кредит взятий ОСОБА_3 в КС «Самопоміч» в сумі 35 000 грн. з щомісячною оплатою 2295,54 грн. з 21.04.2014 по 21.03.2016, що підтверджується копією розписки (а.с.9), оригінал якої оглянутий судом та знаходиться в матеріали судової справи 448/310/19 (а.с.183), а копія долучена позивачкою до матеріалів справи.
23. Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.06.2019, виданого приватним нотаріусом Мостиського нотаріального округу Яксманицьким Р.С., спадкоємцем ОСОБА_3 є його дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
25. На підставі вищевказаних рішень Мостиського районного суду Львівської області від 10.01.2019 у справах 448/1721/17 та 448/1722/17 старшим державним виконавцем Мостиського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області Полянською Оленою Михайлівною 25.06.2019 відкрито виконавчі провадження за номерами: 59409826, 59409776, 59409526, 59409678 (а.с.17-24).
26. Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 (а.с.16,17) ІНФОРМАЦІЯ_5 помер син позивачки ОСОБА_10 , а відповідно до розпорядження № 328 Мостиської РДА від 16.03.2018 позивачку призначено піклувальником над ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25).
V. Зміст спірних правовідносин, норми права, які застосував Суд, та мотиви їх застосування.
27. Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
28. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
29. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
30. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
31. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
32. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
33. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
34. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
35. Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
36. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
37. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
38. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.
39. Таким чином, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
40. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
41. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
42. При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.
43. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 у справі № 6-1967цс15, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів. Тому у справах про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання, а суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
44. Отже, досліджуючи боргові розписки, суд для визначення факту укладення договору, його умов та його юридичної природи з метою правильного застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України повинен виявити справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа.
45. Саме такий правовий висновок про застосування ст. ст. 1046, 1047 ЦК України міститься в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 у справі N 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі N 6-79цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов`язковими для всіх судів України.
46. Зокрема, як убачається з правової позиції, сформованої Верховним Судом України у постанові від 02.07.2014 за наслідками розгляду справи N 6-79 цс14, відповідно до норм ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.
48. Крім того, статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
49. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
50. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
51. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).
52. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
53. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
54. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
55. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
56. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа лише в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
57. Обравши відповідний спосіб захисту права, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.
58. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
59. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
60. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
61. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
62. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
63. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
64. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
VI. Висновки Суду.
65. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення із відповідачки боргу в розмірі 35 000, 00 грн., позивачка посилається на те, що такий борг утворився у відповідачки внаслідок невиконання нею зобов`язання згідно договору позики, укладеного на підставі розписки з чоловіком позивачки, зазначаючи, що вимога про стягнення такої заборгованість перейшла їй, як спадкоємцю після смерті чоловіка.
66. Дослідивши зміст копії доданої позивачкою розписки, оригінал якої перебуває в матеріалах кримінального провадження, Судом встановлено, що розписку ОСОБА_3 надано ОСОБА_2 , а на підтвердження своїх вимог, позивачкою не долучено доказів, що відповідачка ОСОБА_2 є тією ж самою особою, що ОСОБА_2 , яка надавала її чоловікові розписку.
67. Крім того, із змісту даної розписки, встановлено, що ОСОБА_2 зобов`язалася сплачувати кредит взятий ОСОБА_3 в КС «Самопоміч» в сумі 35 000 грн. з щомісячною оплатою 2295,54 грн. з 21.04.2014 по 21.03.2016.
68. Суд звертає увагу, що факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця, що у даному спорі Судом не встановлено.
69. Також, слід звернути увагу, що позивачка просить стягнути з відповідачки борг у розмірі 35 000,00 грн., зазначаючи, що саме таку суму відповідачка отримала від її чоловіка, водночас, в позовній заяві вказує, що тривалий час відповідачка виконувала взяті на себе зобов`язання, проте, не виконала їх до кінця. Дане посилання свідчить про те, що отримана відповідачкою, як стверджує позивачка, сума боргу зменшилася.
70. Враховуючи наведені вимоги закону, дослідивши матеріали справи, Суд приходить до переконання, що надана позивачем, на підтвердження укладення договору позики розписка, не може бути підтвердженням укладення між сторонами договору позики, оскільки з її змісту відсутня фіксація факту передачі грошових коштів від ОСОБА_3 , в якості позики із зобов`язанням відповідачки їх повернення, а також відсутня інформація, що остання отримала фактично кошти взагалі.
71. Таким чином, з огляду на те, що розписка може підтверджувати факт укладення договору позики, однак лише в тому випадку, коли в ній вказані умови договору, відомості про передачу у власність другій стороні (позичальникові) грошових коштів або інших речей, які визначені родовими ознаками, зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у визначені строки та у визначеному порядку, надана позивачем розписка, не підтверджує в розумінні положень ст. ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України існування укладеного у письмовій формі між сторонами саме договору позики.
72. Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, з огляду на наведені положення закону, виходячи із меж заявлених позовних вимог та враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.
VІІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
73. Виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
74. Враховуючи наведене та, враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.
З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 141, 223, 247, 258-259, 263-265, 280-284, 354 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 202, 207, 1046, 1047, 1049 ЦК України Суд,
1. У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою відмовити.
2. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
3. Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.
4. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
5. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
6. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
7. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
8. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
9. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
10. Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.
11. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
12. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
13. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Відомості щодо учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ;
Повний текст судового рішення складено 01.08.2022.
Суддя Світлана ГІРЯК
Рішення набрало законної сили:

«___» ______________ 20__ р.

Суддя Світлана ГІРЯК