У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" серпня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Чех Н.А.,

за участі секретаря судового засідання - Буткевич Л.В.,

розглянувши в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа - ОСОБА_2 , на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни,

установив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_1 , зацікавлена особа - ОСОБА_2 , на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І., якою скаржник просить скасувати постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження № 67572908 та № 67572792.

Скарга обґрунтована тим, що постановою головного державного виконавця Фещенко І.І. від 18.11.2021 року відкрито виконавче провадження № 67572908 про стягнення із скаржника виконавчого збору в сумі 12 000,00 грн. Також, 18.11.2021 року виконавець відкрив виконавче провадження № 67572792 про стягнення зі скаржника витрат в сумі 369,00 грн. Копії даних постанов отримано скаржником 13.12.2021 року. Постанови вважає незаконними з наступних підстав. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2021 року у справі № 755/5218/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати перегородку встановлену в балконному пройомі між кімнатою площею 12.3 м2 та лоджією площею 2.1 м2 в квартирі АДРЕСА_1 . До набрання рішення законної сили, скаржником 08.09.2021 року в добровільному порядку демонтовано перегородку. Однак, 22.09.2021 року ОСОБА_2 отримав виконавчий лист № 755/5218/21 та пред`явив його для примусового виконання, не повідомивши виконавчу службу про добровільне виконання судового рішення. Таким чином, станом на 05.10.2021 року були відсутні підстави для відкриття виконавчого провадження № 67018174 з примусового виконання виконавчого листа № 755/5218/21 від 22.09.2021 року. 21.10.2021 року скаржник отримав копію постанови виконавця про відкриття виконавчого провадження № 67018174, та повідомив виконавця про добровільне виконання рішення суду в заяві від 21.10.2021 року. У відповідь він отримав копію постанови про закриття виконавчого провадження № 67018174. Проте, 18.11.2021 року виконавець виніс постанови про стягнення з нього виконавчого збору та витрат. На думку скаржника виконавче провадження № 67018174 відкрито помилково, а тому постанови про стягнення з нього виконавчого збору та витрат є незаконними.

Скаржник подав заяву про розгляд справи без його присутності та задоволення вимог.

ОСОБА_2 до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений згідно норм процесуального законодавства.

Головний державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. до суду не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена згідно норм процесуального законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Дана скарга надійшла до Дніпровського районного суду м. Києва 21.12.2021 року.

22.12.2021 року здійснено автоматизований розподіл справи між суддями.

Згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 24.12.2021 року по даній справі відкрито провадження, витребувано матеріали виконавчого провадження № 67018174 та № 67572908.

10.02.2022 року від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення.

21.02.2022 року та 23.02.2022 року надійшли витребувані документи.

Ухвалою суду від 30.08.2022 року вимоги в частині вимог про часткове скасування постанови про накладення арешту на грошові кошти залишено без розгляду.

В суді встановлено, що 22.09.2021 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 755/5218/21, згідно з яким усунуто перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_1 демонтувати перегородку встановлено в балконному пройомі між кімнатою 12.3 м2 та лоджією 2.1 м2.

04.10.2021 року ОСОБА_3 подано до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавчий лист Дніпровського районного суду м. Києві № 755/5218/21 від 22.09.2021 року.

05.10.2021 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. відкрито виконавче провадження № 67018174 з примусового виконання виконавчого листа № 755/5218/21.

25.10.2021 року виконавець виніс постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12 000,00 грн. та понесених витрат.

26.10.2021 року ОСОБА_1 подав до виконавчої служби заяву, де він повідомив виконавця про добровільне виконання рішення суду до набрання ним законної сили.

21.10.2021 року виконавець Фещенко І.І. в присутності ОСОБА_2 склала Акт про виконання вимог виконавчого листа № 755/5218/21.

25.10.2021 року виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 67018174 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

18.11.2021 року головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко І.І. відкрите виконавче провадження № 67572908 про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 12 000,00 грн. та виконавче провадження № 67572792 про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 369,00 грн.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 18 ЦПК України визначено, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Спеціальним законом, що визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Частиною першою статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно з положеннями статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Відповідно до статті 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; авансового внеску стягувача; стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у пунктах 2 і 3 частини першої цієї статті.

Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України.

На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Встановлено, що 10.09.2021 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 був укладений Договір на виконання ремонтних робіт, за умова якого останній зобов`язався за один день виконати роботи, вартість робіт - 200,00 грн.

З розписки ОСОБА_4 від 10.09.2021 року убачається, що він отримав від ОСОБА_1 200 грн. в рахунок ремонтних робіт за демонтаж стінки балкона за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказані документи свідчать про те, що рішення суду у справі № 755/5218/21, яким зобов`язано ОСОБА_1 демонтувати перегородку, виконано ним 10.09.2021 року, до видачі виконавчого листа (22.09.2021 року) та відкриття виконавчого провадження (05.10.2021 року). Дані обставини свідчать про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору та витрат.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Таким чином, суд дійшов висновку, що скарга ОСОБА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 18, 76-89, 258, 259, 260, 353, 354, 447-451, 453 ЦПК України,

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 , зацікавлена особа - ОСОБА_2 , на дії головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни - задовольнити.

Скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни від 18.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67572908 щодо стягнення виконавчого збору.

Скасувати постанову головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Фещенко Ірини Ігорівни від 18.11.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 67572792 щодо стягнення виконавчих витрат.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення - 30.08.2022 року.

Суддя: