_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/153/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2022

Київський районний суд м.Одеси в складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Свистуновій Є.С., розглянувши в судовому засіданні цивільну справу №947/29154/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житлом? -

ВСТАНОВИВ:

Жихар звернулася до суду з даним позовом у якому просила суд зобов`язати ОСОБА_3 розблокувати каналізаційну ємність шляхом зняття болтів, відремонтувати забетоновану трубу водовідведення, надати позивачу доступ до її каналізації за адресою АДРЕСА_1 до центральної каналізації та стягнути судові витрати.

Позов вмотивовано тим, що на земельній ділянці спільного користування з відповідачем знаходяться комунікації з водопостачання та водовідведення, а також ємнісна каналізаційна споруда, куди входить її каналізаційна труба, а відповідач у вересні 2019р. забетонував вихід в ємнісну каналізаційну споруду, чим позбавив позивача можливості користуватися каналізацією.

18.10.2021р. судом у справі відкрито загальне позовне провадження.

Представник відповідача 11.01.2022р. надала суду відзив у якому проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що відповідач дій щодо за бетонування каналізаційної труби позивачки не здійснював. У 2018 та 2019 роках він отримав приписи від ТОВ «ІНФОКС» філії «Інфоксводоканал» Управління «Водозбуту» щодо підключення до його будинку до міських мереж каналізації, а в подальшому було розроблено та погоджено проектно-технічну документацію на підключення до міських мереж каналізації. Вважає доводи позивачки надуманими.

22.02.2022р. підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до розгляду справи по суті.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала.

Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивачці згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 5.03.3013р. належить 1/2 частина будинку АДРЕСА_2 .

Відповідачу Ярмолюку згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.12.2018р. на праві приватної власності з 27.12.2018р. належить житловий будинок АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як на підставу задоволення вимог позову, позивач надавала копію технічного паспорту на зазначений будинок виконаний у жовтні 2012р. у якому в характеристиках будинку у графі №9 «каналізація» зазначено «да», однак на схематичному плані земельної ділянки чи плані самого будинку АДРЕСА_4 така каналізація відсутня.

Стороною позивача у якості доказу суду подано копію Рішення Київського районного суду м.Одеси від 30.07.1991р. у справі №2-1013/1991 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яким визначено порядок користування земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_5 .

Суд не приймає до уваги зазначення судове рішення, і вважає його неналежним та недостовірним доказом, оскільки у першому абзаці резолютивної його частини зазначено, що у задоволенні позову відмовлено, адреса земельної ділянки зазначеної у цьому рішення не співпадає з адресою будинку позивача у цьому позові. Крім того до рішення не додано графічного варіанту поділу земельної ділянки.

Також представником позивача 04.08.2022р. суду подана відповідь на відзив, до якого були додані у якості доказів у копіях:

-Договір від 11.12.2008р. №11074 ;

-Договір №11074 від 4.12.2014р. ;

-Висновок №5/31 на проект будівництва від 05.02.3009р. ;

-Акт №03607/02 від 20.10.2015р. ;

-Акт №2711 від 07.09.2016р. ;

-Акт № 1163 від 7.05.2018р. ;

-Лист №987/13 прив. від 22.06.2022р.

Відповідно до ст.83ч.2,4,8 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Суд зазначає, що позов подано до суду 29.09.2021р., підготовче провадження у справі закрито 22.02.2022р. Представник позивача подала нові докази через 5 місяців після закриття підготовчого провадження, при цьому клопотання про поновлення строків передбачених ст.83ч.2 ЦПК України або ж обґрунтування поважності причин неподання їх у передбачені Законом строки, суду не надала та не обгрунтувала, тому суд вважає їх такими, що подані з порушення передбачених Законом строків і до уваги (розгляду), на підставі ст.83ч.8 ЦПК України, не приймає.

Інших належних та допустимих доказів неправомірності дій відповідача стороною

позивача у порушення вимог ст.81ч.1 ЦПК України, суду не надано.

Отже, оскільки позивачка та її представник не надали належних та допустимих доказів на підтвердження порушення діями відповідача прав позивачки як власника будинку, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити повністю.

Керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.