Справа № 1506/4474/2012
Провадження № 2/496/232/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Горяєва І.М.,

за участю секретаря - Желяпової О.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Біляївка Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із спільної сумісної власності в натурі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив суд ухвалити рішення, яким виділити із житлового будинку АДРЕСА_1 з надвірними спорудами Ѕ частину вказаного будинку, згідно договору дарування від 07.12.2004 року.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що відповідно до договору дарування від 07.12.2004 року сторонам по справі ОСОБА_3 подарувала житловий будинок АДРЕСА_1 в рівних частинах. В даному будинку мешкає відповідач по справі, вирішити спір добровільно і провести поділ житлового будинку відповідач не бажає та не пускає до будинку, тому позивач бажає виділити свою частину в натурі із житлового будинку. У зв`язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

05.11.2012 року до суду надійшла пропозиція від відповідача ОСОБА_2 , згідно вимогам якої остання, зазначає два варіанти можливості вирішення спору. Перший варіант передбачає, що позивач укладає із відповідачкою договір про передачу у власність їй або за його вибором ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у власність його частки в будинку АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 відмовляється від подальшого стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей і зобов`язується самостійно їх утримувати. Другий варіант передбачає, що при призначенні судово-технічної експертизи поставити питання щодо визнання ринкової вартості вказаного будинку та після визначення вартості будинку, суд виносить ухвалу про зобов`язання ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок грошову суму, що дорівнює половині вартості цього об`єкту нерухомості, згідно до висновку експерта (а.с. 18-19).

27.11.2012 року до суду надійшло заперечення позивача щодо пропозиції відповідача про укладення мирової угоди та зазначив, що обидва варіанти позивача не влаштовують та при ухваленні рішення у вказаній справі врахувати, що позивач заперечує щодо припинення його права власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 з будь-яких підстав, у тому числі заперечує щодо виплати йому грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості частки, а також щодо передачі права власності на вказану частку ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на заміну припинення права на аліменти (а.с. 45-49).

Ухвалою суду від 10.01.2013 року по вказаній справі було призначено будівельну технічну експертизу.

25.04.2013 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи (а.с. 67).

Ухвалою суду від 20.06.2013 року по справі було призначено повторно експертизу з наданням додаткових матеріалів необхідних для проведення судової експертизи.

25.07.2014 року до суду надійшов висновок судової будівельно-технічної експертизи №224/24 від 19.06.2014 року (а.с. 119-122).

Ухвалою суду від 04.11.2014 року було відновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 21.11.2014 року провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із спільної сумісної власності було зупинено до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

17.09.2021 року від відповідача по справі ОСОБА_2 до суду надійшла заява про відновлення провадження по справі у зв`язку із розглядом справи ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке було передано судді 08.10.2021 року. Також на підтвердження надано копію рішення Біляївського району Одеської області від 18.05.2021 року.

Ухвалою суду від 11.10.2021 року було відновлено провадження у справі, оскільки відпали обставини, що викликали зупинення провадження у даній цивільний справі.

До судового засідання позивач не з`явився, але згідно телефонограми просив розглянути справу без його участі за наявними матеріалами, які містяться у справі, на позові наполягав.

Відповідач та її представник до судового засідання не з`явилися, але згідно телефонограми ОСОБА_2 просила розглянути справу без її участі за наявними матеріалами, які містяться у справі, заперечувала проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторонам по справі належить по Ѕ частині житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , згідно договору дарування від 07.12.2004 року (а.с. 7), що зареєстрований відповідно до витягу з державного реєстру правочинів (а.с. 8).

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №224/24 від 19.06.2014 року, зазначено, що дійсна вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 , складає 47093 грн. Виконати поділ в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 з урахуванням того, що ідеальні частки є рівними - 1/2 та 1/2 з дотриманням будівельних норм технічно не надається можливим, з причини того що після поділу приміщення не будуть відповідати мінімально допустимим розмірам та площі.

В зв`язку з неможливістю поділу в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до ідеальних часток, визначити технічно можливі варіанти поділу не надається можливим, також не можливо визначити дійсну вартість виділених часток житлового будинку та виконати поділ в натурі вказаного житлового будинку з відхиленням від ідеальних часток з дотриманням будівельних норм технічно, з причини того що після поділу приміщення не будуть відповідати мінімально допустимим розмірам та площі, з цих підстав роботи по переобладнанню та їх вартість не визначаються та варіанти поділу земельної ділянки також не визначаються. Враховуючи фактичні об`ємно-планувальні особливості житлового будинку, визначити порядок користування житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, технічно не надається можливим (а.с 119-122).

Положеннями статей 15, 16 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), статтею 4 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом частини другої статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Поняття спільної часткової власності визначено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, в постанові від 01.07.2019 року у справі № 404/10673/14-ц висловив позицію, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася.

У пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що в спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Згідно висновку експерта №224/24 від 19.06.2014 року, за результатами проведення судової будівельно-технічної, вбачається, що виконати поділ в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 з урахуванням того, що ідеальні частки є рівними - 1/2 та 1/2 з дотриманням будівельних норм технічно не надається можливим, з причини того що після поділу приміщення не будуть відповідати мінімально допустимим розмірам та площі. В зв`язку з неможливістю поділу в натурі вказаного житлового будинку відповідно до ідеальних часток, визначити технічно можливі варіанти поділу не надається можливим та в зв`язку з неможливістю поділу в натурі житлового будинку по АДРЕСА_1 , визначити дійсну вартість виділених часток житлового будинку не надається можливим.

Суд, вивчивши висновок судової будівельно-технічної експертизи №224/24 від 19.06.2014 року, враховуючи викладені вище положення законодавства, письмові пояснення сторін, які містяться в матеріалах справи щодо обставин справи, встановлені фактичні обставини справи та межі пред`явлених позовних вимог, вважає, що висновок судової будівельно-технічної експертизи №224/24 від 19.06.2014 року є повним, обґрунтованим та найбільш доцільним при вирішенні питання щодо виділу часток сторонам по справі із спірного майна без втрати цільового призначення, у відповідності до ідеальних часток співвласників майна.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, тобто рішення суду може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи наведене, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, приймаючи до уваги обставини викладені у висновку експерта щодо неможливості поділу в натурі вказаного житлового будинку, також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, а також його заперечення щодо пропозиції відповідача про мірне вирішення даного спору (а.с. 45-49), тому суд прийшов до переконання, що позивні вимоги позивача не знайшли свого повного підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 364, 367, 370, 372 ЦК України, ст..ст.9, 10, 12, 13, 258, 259, 264, 265, 268, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки із спільної сумісної власності в натурі - відмовити у повному обсязі.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Горяєв І.М.