Справа № 366/2910/21
Провадження № 2/366/127/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2022 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області у складі головуючої судді Слободян Н.П., за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, у розмірі 52 387, 77 грн.

Позов мотивований тим, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 01.07.2021 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 07 червня 2021 року, між начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області, ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_1 (відповідач), яким останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Згідно зазначеного вироку, відповідач ОСОБА_1 , 04.05.2021 року, приблизно о 08 год. 45 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок продажу будівельних матеріалів з незаконно заготовленої деревини, вирішив вчинити незаконну вирубку дерев в лісових насадженнях на земельній ділянці з кадастровим номером :08:005:0002, що за межами населеного пункту с. Луговики Вишгородського району Київської області, яка перебуває користуванні ТОВ «ПРОГРЕС», код ЄДРПОУ .

В подальшому, ОСОБА_1 , реалізуючи свій злочинний та протиправний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок продажу будівельних матеріалів з незаконно заготовленої деревини, знаходячись в лісових насадженнях, які перебувають в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:005:0002, що перебуває в користуванні ТОВ «ПРОГРЕС», за межами населеного пункту с. Луговики Вишгородського району Київської області, достовірно знаючи, що лісова ділянка, для вирубування лісових насаджень (заготівлі деревини) не виділялась, а лісорубний квиток відповідно до ст. 68 Лісового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» - для проведення вирубки дерев на вказані ділянки та площі не виписувався, без наявності останнього, здійснив незаконну порубку сироростучих дерев породи сосна звичайна, шляхом відокремлення стовбурів від коренів, в кількості 3 штук без суттєвих ознак їх ослаблення, наступних діаметрів, а саме: 22х23 см., 55 см., 56х60 см., а також сухостійних дерев породи сосна звичайна, наступних діаметрів 18 см. 28 см., 27 см., 41 см., 45 см. та 20 см., чим заподіяв навколишньому природному середовищу істотну шкоду та матеріальний збиток на загальну суму 52 387 грн., 77 коп.

Вирок суду набрав законної сили 03.08.2021 року, в апеляційному порядку не оскаржувався.

Позивач зазначає, що цивільний позов у цьому кримінальному провадженні не заявлявся, а у добровільному порядку відповідач завдані збитки не відшкодував, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Процесуальні дії

23.10.2021 року до суду надійшла позовна заява.

28.10.2021 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано термін позивачу для усунення недоліків.

18.11.2021 року, після усунення недоліків позивачем, ухвалою суду відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати у порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 17.12.2021 року, яке відкладалось на 01.02.2021 року та 21.02.2021 року.

18.11.2021 року ухвалою суду у задоволенні заяви відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

21.02.2021 року ухвалою суду закрите підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду на 10.03.2021 року.

Судове засідання, призначене на 10.03.2022 року не було проведено у зв`язку з військовою агресією збройних сил рф. 24.02.2022 року Рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства. 21.04.2022 року Розпорядженням Голови Верховного Суду було відновлено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суд Київської області. Судове засідання призначено на 27.05.2022 року, відкладене на 24.06.2022 року.

Позиції сторін

Представник позивача у судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі. Позов не визнає.

Відповідач подав до суду заяву, в якій просив повернути позовну заяву позивачу та залишити її без розгляду. Заява мотивована тим, що відповідач не визнає позовних вимог, а зі змісту заяви вбачається, що у вироку, потерпілим у кримінальному провадженні було ТОВ «Прогрес», а не Поліська селищна рада, яка не була стороною у кримінальному провадженні, а тому вважає, що позовна заява подана не уповноваженою на те особою, у зв`язку з чим, підлягає поверненню позивачу та залишенню без розгляду.

Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У частині третій статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 12 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 2жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17).

Частинами першою, третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Приписами частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).

Згідно з приписами ст. 12, ч.1, 5 - 7 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що вироком Іванківського районного суду Київської області від 01.07.2021 року,у справі № 366/1437/21, який набрав законної сили 03.08.2021 року, між начальником Іванківського відділу Вишгородської окружної прокуратури Київської області Грущаком Д.М. та обвинуваченим ОСОБА_1 (відповідачем) затверджено угоду, укладену 07.06.2021 року, про визнання винуватості, згідно з якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, призначено покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки; на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

Судом у вироку визнано доведеним, що ОСОБА_1 вчинив незаконну порубку дерев у лісах, що заподіяло істотну шкоду.

Так, згідно зазначеного вироку, ОСОБА_1 , 04.05.2021 року, приблизно о 08 год. 45 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок продажу будівельних матеріалів з незаконно заготовленої деревини, вирішив вчинити незаконну вирубку дерев в лісових насадженнях на земельній ділянці з кадастровим номером :08:005:0002, що за межами населеного пункту с. Луговики Вишгородського району Київської області, яка перебуває користуванні ТОВ «ПРОГРЕС», код ЄДРПОУ . В подальшому, обвинувачений, реалізуючи свій злочинний та протиправний умисел, переслідуючи корисливий мотив та мету особистого збагачення за рахунок продажу будівельних матеріалів з незаконно заготовленої деревини, знаходячись в лісових насадженнях, які перебувають в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:005:0002, що перебуває в користуванні ТОВ «ПРОГРЕС», за межами населеного пункту с. Луговики Вишгородського району Київської області, достовірно знаючи, що лісова ділянка, для вирубування лісових насаджень (заготівлі деревини) не виділялась, а лісорубний квиток відповідно до ст. 68 Лісового кодексу України та Постанови Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів» - для проведення вирубки дерев на вказані ділянки та площі не виписувався, без наявності останнього, здійснив незаконну порубку сироростучих дерев породи сосна звичайна, шляхом відокремлення стовбурів від коренів, в кількості 3 штук без суттєвих ознак їх ослаблення наступних діаметрів, а саме:22х23 см., 55 см., 56х60 см., а також сухостійних дерев породи сосна звичайна, наступних діаметрів 18 см. 28 см., 27 см., 41 см., 45 см. та 20 см., чим заподіяв навколишньому природному середовищу істотну шкоду та матеріальний збиток на загальну суму 52 387 грн., 77 коп.

Щодо відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

За статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 1 Лісового кодексу України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Відповідно до ч. 2 ст. 24 ЛК України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Згідно з ст. 105 ч. 1, ч. 2 п. 1 ЛК України порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Відповідно до ст. 107 цього Кодексу підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом ст. ст. 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Щодо суми матеріальних збитків, спричинених вчиненням кримінального правопорушення, які підлягають стягненню з відповідача.

Згідно наданої до суду копії вироку Іванківського районного суду Київської області від 01.07.2021 року, у справі № 366/1437/21, відповідач по справі ОСОБА_1 , знаходячись в лісових насадженнях, які перебувають в межах земельної ділянки з кадастровим номером :08:005:0002, що перебуває в користуванні ТОВ «ПРОГРЕС», за межами населеного пункту с. Луговики Вишгородського району Київської області, здійснив незаконну порубку сироростучих дерев породи сосна звичайна, шляхом відокремлення стовбурів від коренів, в кількості 3 штук без суттєвих ознак їх ослаблення наступних діаметрів, а саме: 22х23 см., 55 см., 56х60 см., а також сухостійних дерев породи сосна звичайна, наступних діаметрів 18 см. 28 см., 27 см., 41 см., 45 см. та 20 см., чим заподіяв навколишньому природному середовищу істотну шкоду та матеріальний збиток на загальну суму 52 387 грн., 77 коп.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено та не підлягають доказуванню обставини: подія незаконної порубки дерев; ця подія вчинена саме ОСОБА_1 .

Разом з цим, вирок суду не містить відомостей про те, яким чином обчислювалась сума збитків, спричинена кримінальним правопорушенням та чи дійсно вона відповідає дійсності, кому належить земельна ділянка, на якій здійснено незаконну порубку дерев, яка в неї форма власності тощо. Ці обставини мають значення для вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 суми збитків, спричинених ним внаслідок вчинення кримінального правопорушення та підлягають доказуванню на загальних підставах, оскільки положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України не містять відомостей про ці обставини як такі, що не підлягають доказуванню.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 5, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки вирок суду ухвалений на підставі угоди про визнання винуватості, укладеній між прокурором та відповідачем, матеріали кримінального провадження, в яких містяться відомості про обставини, які підлягають доказуванню в цій цивільній справі, перебувають в Іванківському відділі Вишгородської окружної прокуратури Київської області, та могли бути витребувані судом на підставі клопотання позивача у відповідності до ст. 84 ЦПК України.

Разом з цим, позивач не скористався своїм правом, передбаченим ст. 84 ЦПК України щодо витребування доказів, які він не може подати до суду самостійно.

Мотивуючи позовну заяву та вирішуючи питання про її аргументацію відповідними доказами, позивач надав до суду лише копію зазначеного вироку суду, при цьому посилався на положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, однак не врахував, що за цією нормою закону, обставини, встановлені вироком суду, обов`язкові для суду лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, позивачем до суду не надано жодних доказів, які б належним чином підтверджували, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення відповідачем ОСОБА_1 було спричинено саме таку суму матеріальних збитків, матеріали справи таких доказів не містять, а тому, з огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Судові витрати

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судових збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, позивач звільняється від сплати суми судового збору за подачу позовної заяви до суду, однак, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, сума судового збору підлягає стягненню з позивача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 81, 84, 89, 141, 247, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області до ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відмовити.

Стягнути з Поліської селищної ради Вишгородського району Київської області на користь держави судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне судове рішення складено 24 червня 2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач:

Поліська селищна рада Вишгородського району Київської області (07053, Київська область, Вишгородський район, смт. Красятичі, вул. Воздвиженська, 81. Код )

Відповідач:

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 )

Суддя Н.П. Слободян