Справа № 216/4419/20
провадження 2/216/361/22
РІШЕННЯ

іменем України

30 серпня 2022 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі головуючого судді Кузнецова Р.О.,

за участю секретаря судового засідання Кацюби В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду у місті Кривому Розі, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривий Ріг в особі виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до Територіальної громади м. Кривий Ріг в особі виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 10 червня 1974 року був складений акт, згідно з яким на підставі рішення виконавчого комітету Центрально-Міського району Ради народних депутатів від 07.05.1975 за №239 був здійснений в натурі відвід земельної ділянки загальною площею 450 км.м., яка розташованої по АДРЕСА_1 в користування ОСОБА_2 . 21 червня 1974 року ОСОБА_2 була видана довідка №11, про те, що він дійсно є індивідуальним забудовником по АДРЕСА_1 . 21 червня 1974 року був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності житловою площею до 60 кв.м. Договір підписаний сторонами та нотаріально посвідчений. При цьому адреса земельної ділянки, яка передавалась в безстрокове користування для забудови АДРЕСА_2 . 28 квітня 1989 року рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів узаконено на ім`я ОСОБА_2 : гараж-сарай, літню кухню-погреб-сарай, збільшення житлової площі в житловому будинку АДРЕСА_3 . 21 листопада 1989 року ОСОБА_2 видано реєстраційне посвідчення, згідно з яким за ним зареєстроване право власності на житловий будинок АДРЕСА_3 на підставі договору, посвідченого IV нотконторою в м. Кривий Ріг 21.06.1974, реєстр №1086 і акта готовності будинку, посвідченого виконкомом райради народних депутатів Центрально-Міського району м. Кривого Рогу від 28.04.1989.

10 лютого 1973 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Після укладення шлюбу подружжю присвоєно прізвище ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права ВОЛОДІННІ користування і розпорядження цим майном.

Таким чином, оскільки житловий будинок АДРЕСА_3 був набутий в період шлюбу, тому вказане нерухоме майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_2 .

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому за життя частку 1/2 частку будинку АДРЕСА_3 .

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом як дружина померлого, інші спадкоємці першої черги за законом - діти від спадщини відмовилися, про що подали відповідні заяви до нотаріальної контори.

При зверненні до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право в спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з тим, що існують розбіжності в адресі розташування житлового будинку в правовстановлюючому документі і документів, де зазначена реєстрація нерухомого майна.

Той факт, що це дійсно один будинок і він розташований за адресою: АДРЕСА_3 є реєстраційне посвідчення від 21.11.1989, видане Криворізьким БТІ, де вони зазначають, що будинок за вказаною адресою зареєстрований за чоловіком позивача на підставі договору, посвідченого 5 нотконторою від 21.06.1974, реєстр №1086.

У зв`язку з тим, що позивач позбавлена можливості оформити спадщину, що залишилася після смерті чоловіка у нотаріальній конторі, остання вимушена звернутися до суду з відповідним позовом, в якому просить:

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається: з житлового будинку літ. А загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., літню кухню-погреб-сарай Б, гараж-сарай В, сарай Г, сарай Д, вбиральню Е, водоколонку І, вимощення II, паркан № 1,2,3, ворота з хвірткою № 4, що становить 1/2 частку подружньої частки у праві спільної сумісної власності подружжя;

- визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається: з житлового будинку літ. А загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., літню кухню-погреб-сарай Б, гараж-сарай В, сарай Г, сарай Д, вбиральню Е, водоколонку І, вимощення II, паркан № 1,2,3, ворота з хвірткою № 4, в порядку спадкування за законом після ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та наполягає на його задоволенні.

Представник виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради у судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за відсутності представника виконкому, при ухваленні рішення у справі покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим, внаслідок чого останній підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступних підстав.

За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При цьому відповідно до роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, серії НОМЕР_2 від 03.09.2019 (а.с. 41).

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, серії НОМЕР_1 , виданим 10.02.1973 (а.с. 43).

За життя ОСОБА_2 , відповідно до рішення виконавчого комітету Центрально-Міського району Ради депутатів працюючих №239 від 07.05.1974 та договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності житловою площею до 60 кв.м. від 18.06.1974, здійснений відвід земельної ділянки в натурі загальною площею 450 км.м., яка розташованапо АДРЕСА_1 що підтверджується копіями даних документів (а.с. 8-12).

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №162/1 від 28.04.1989 узаконено на ім`я ОСОБА_2 гараж-сарай, розміром 4,56 х 6,04 м, літню кухню-погріб-сарай, 4,07 х 6,5 м, збільшену житлову площу на 7,0 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 , житлова площа будинку 47,7 кв.м. (а.с. 12)

Рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу Дніпропетровської області №164 від квітня 1989 затверджено акти готовності індивідуальних житлових будинків на ім`я ОСОБА_2 по АДРЕСА_3 та зазначено житлова площа будинку 47,7 кв.м., повна площа 72,5 кв. м. (а.с. 87, 91-92)

Згідно з довідкою КП «Криворізьке БТІ» №463 від 29.04.2021, реєстрація права власності на житловий будинок з господарчими побудовами за адресою: АДРЕСА_3 на ім`я ОСОБА_2 проведена на підставі двох документів:

- договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право приватної власності, посвідченого 21.06.1974 Четвертою криворізькою державною нотаріальною договору про надання в безстрокове користування земельною ділянкою для будівництва житлового будинку на праві приватної власності, зареєстрованого в реєстрі за №1086;

- акта прийняття в експлуатацію, затвердженого рішенням виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради народних депутатів від 28.04.1989.

Як вбачається з вищевказаного акту прийняття в експлуатацію, житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані на садибі АДРЕСА_3 , будівництво яких здійснювалось на підставі вищезазначеного договору. В рішенні виконавчого комітету Центрально-Міської районної Ради народних депутатів №164 від 28.04.1989 «Про затвердження актів готовності індивідуальних житлових будинків», також зазначено адресу житлового будинку - АДРЕСА_3 . (а.с. 86)

Згідно з технічним паспортом станом на 13.03.2020 за адресою: АДРЕСА_3 , розташований житловий будинок літ. А, загальною площею 73,3 кв.м., житловою 48,0 кв.м., допоміжною 25,3 кв.м. з господарчими спорудами: літня кухня-погріб-сарай Б, гараж-сарай В, сарай Г, сарай Д, вбиральня Е, водоколонка І, вимощення II, паркан № 1,2,3, ворота з хвірткою № 4. (а.с. 18-20).

Зі спадкової справи, заведеної у Першій криворізькій нотаріальній конторі Дніпропетровської області №27-200 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 , із заявами про прийняття спадщини звернулися його дружина ОСОБА_1 (позивач) та його донька ОСОБА_5 , яка відмовилась від спадкового майна на користь ОСОБА_1 . Більше із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.07.2020, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з наявністю розбіжностей в юридичній адресі нерухомості.

Аналізуючи норми права, на які посилалася позивач у позові, а також норми права, які слід застосувати, мотиви їх застосування суд приходить до таких висновків.

Статтею 22 Кодексу про шлюб і сім`ю України, що діяв на момент виникнення правовідносин, визначено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ч. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 №5, розглядаючи позови, пов`язані з правом спільної власності, суди повинні виходити з того, що відповідно до статті 368 ЦК спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Так, спільною сумісною власністю, зокрема, є: майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Нормою статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкоємця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

При цьому, як установлено судом, згідно з правоустановчими документами за життя ОСОБА_2 належав житловий будинок по АДРЕСА_3 , житловою площею будинку 47,7 кв.м., повною площею 72,5 кв.м.

Разом з цим, позивачем, як співвласником житлового будинку виготовлено технічний паспорт на зазначений об`єкт нерухомого майна станом на 13.03.2020, згідно з характеристикою будинку та господарських споруд житловий будинок збудовано у 1978 році, літня кухня-погріб-сарай - 1979, гараж-сарай - 1985, сараї та вбиральню - 1985.

Пунктом 9 Розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію:

- збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів;

- збудовані до 12 березня 2011 року будівлі і споруди сільськогосподарського призначення.

Отже, прийняттю в експлуатацію підлягають індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року.

Індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 5 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним Судом у постанові від 15 жовтня 2020 року у справі №623/214/17 та у постанові від 15.01.2021 у справі №1540/3952/18.

Таким чином, аналізуючи наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, керуючись положеннями діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору, позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в повній мірі доведені належними та допустимими доказами, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 22, 28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, ст.ст. 1216, 1218, 1261 ЦК України, статтями ст.ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Територіальної громади м. Кривий Ріг в особі виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається: з житлового будинку літ. А загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., літню кухню-погреб-сарай Б, гараж-сарай В, сарай Г, сарай Д, вбиральню Е, водоколонку І, вимощення II, паркан №1,2,3, ворота з хвірткою №4.

Визнати за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарчими побудовами, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , який складається: з житлового будинку літ. А загальною площею 73,3 кв.м., житловою площею 48,0 кв.м., літню кухню-погреб-сарай Б, гараж-сарай В, сарай Г, сарай Д, вбиральню Е, водоколонку І, вимощення II, паркан №1,2,3, ворота з хвірткою №4.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Відомості про учасників справи, згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ;

- відповідач: територіальна громада в особі виконкому Центрально-Міської районної у місті ради, код ЄРДПОУ: 04052560, місце знаходження: 50000, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 27.

Рішення надруковане суддею в одному примірнику.

Суддя Р.О.КУЗНЕЦОВ