Справа №333/2372/22
Провадження №2/333/2518/22
РІШЕННЯ

Іменем України

22 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Піха Ю.Р., за участю секретаря судового засідання Пантюх Ю.О., представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Територіальної громади міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, третя особа Житлово-будівельний кооператив «Комунальник-10» про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом про встановлення факту проживання однією сім?єю, встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на день смерті останнього, визнання права власності на майно.

Ухвалою суду від 07.04.2021 року прийнято позовну заяву ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту спільного проживання і визнання права власності к порядку спадкування за законом до розгляду та відкрито провадження по цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка- ОСОБА_4 , актовий запис № 1476, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .На момент смерті їй на праві приватної власності належала квартира, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . 22грудня 2020 року вона звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 .. Постановою нотаріуса від 16.04..2021 року їй було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що на день відкриття спадщини вона була зареєстрована окремо від спадкодавця та не встановлено факту проживання її із померлою ОСОБА_4 .

На час смерті ОСОБА_4 позивач проживала разом з нею за адресою АДРЕСА_1 ,оскільки ОСОБА_4 мала поганий зір,потребувала постійної допомоги позивач проживала разом із нею за вищевказаною адресою з 2010 року,інших спадкоємців не має. Враховуючи факт постійного проживання зі спадкодавцем і відповідно до положень ст. 1264 ЦК України вона і не звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

До суду від приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. надійшла копія спадкової справи , що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, надано до суду відзив з проханням розглядати справу у відсутність представника.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зіст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За положеннями ч. 1ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.3ст. 12 ЦПК України).

Вказане узгоджується із положеннями ч.1ст.81 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , актовий запис № 1476, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про заключення шлюбу серії НОМЕР_3 було зареєстровано шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , а/з № 630 від 09.10.1991р.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 було зареєстровано шлюб ОСОБА_9 та ОСОБА_6 , а/з № 2 від 03.02.1962р.

Відповідно до свідоцтва про поховання № НОМЕР_5 ,видане СКП Запорізька ритуальна служба поховання ОСОБА_4 було здійснено 16 жовтня 2020р ОСОБА_8

22грудня 2020 року ОСОБА_3 звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_4 . Постановою нотаріуса від 16.04..2021 року позивачу було відмовлено у вчиненні відповідної нотаріальної дії, мотивуючи це тим, що на день відкриття спадщини вона була зареєстрована окремо від спадкодавця .

Відповідно до техпаспорту на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_4 була власником вищевказаного житла на підставі рішення Комунарського райсуду м Запоріжжя від 14.06.2004 р .

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_8 підтвердили той факт , що позивач проживала разом із своєю тіткою ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 ,оскільки ОСОБА_4 через стан свого здоров?я потребувала постійної допомоги, позивач проживала разом із нею за вищевказаною адресою з 2010 року до її смерті ,дітей ОСОБА_4 не мала ,інших спадкоємців не має,поховання ОСОБА_4 було здійснено за рахунок позивача.

Відповідно до п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Відповідно достатті 1216 ЦК Україниспадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст. 1217 ЦК спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

На підставі частини п`ятоїстатті 1268 ЦК Україниспадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини.

Пунктом 3 глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ч. 4 ст.49Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов`язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз`яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії.

Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті1220,1222,1270 ЦК України).

Відповідно до п. 2Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Згідно зі статтею1269, частиною першою статті1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно достатті 1272 ЦК Україниякщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

У пунктах 30, 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі № 461/3581/16-ц (провадження № 14-421цс19) зроблено правовий висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно доЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша та третястатті 13 ЦПК України). Відповідачем є особа чи держава (частина другастатті 48 ЦПК України), до якої звернуті матеріально-правові вимоги позивача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. При цьому без відповідної заяви або клопотання позивача про заміну відповідача чи залучення співвідповідача суд не вправі залучати до участі у справі інших осіб як відповідачів, які не визначені у такому процесуальному статусі позивачем.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що належним відповідачем у спорах про визнання права власності на майно у порядку спадкування є спадкоємці, тобто, особи, визначені за заповітом або за законом, які звернулися у передбаченому порядку та строки із заявою про прийняття спадщини, відкритої після смерті спадкодавця та прийняли цю спадщину або вважаються такими, які прийняли спадщину.

Таким чином, відповідно до матеріалів спадкової справи позивач є єдиним спадкоємцем померлої четвертої черги, який прийняв спадщину, інші спадкоємці відсутні, а належним відповідачем є саме територіальна громада в особі Запорізької міської ради.

Відповідно до п.п. 4.12. п. 4 глави розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 за № 296/5(далі Порядок) свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

За приписами п.п. 4.2. п. 4 глави розділу ІІ Порядку, доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

Відповідно до п.п. 4.15. п. 4 глави розділу ІІ Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

За приписами ч. 3ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із ч. 1ст. 316 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності повинне спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Частина 1статті 321 ЦК Українипередбачає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом приписів ст. 16 ЦК Українизахист цивільних прав шляхом визнання права власності здійснює суд. Одним зі способів захисту цивільних прав, згідно із п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У практиці Європейського суду з прав людини напрацьовані критерії, які підлягають оцінюванню при визначенні принципу співмірності у демократичному суспільстві, сумісного з гарантіями ст. 8 Конвенції, що було відображено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дакус проти України» (заява № 19957/07) від 14.12.2017 року.

Згідно із ч. 1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належність спадкового майна спадкодавцеві підтверджується дослідженими судом письмовими доказами. Позивач проживав разом з спадкодавцем на час її смерті і є єдиним спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 , адже інші особи у належний строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернулися.

Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд приходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Суд не вирішує питання стягнення судових витрат, оскільки позивач та його представник на цьому не наполягали.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.4,12,1376-81,89,133,141,247,259,263-265,273,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про встановлення факту проживання однією сім?єю, встановлення факту постійного проживання спадкоємця із спадкодавцем на день смерті останнього, визнання права власності на майно - задовольнити повністю.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків ІНН НОМЕР_6 з ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в період часу з 2010 р до її смерті за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків ІНН НОМЕР_6 , право власності на квартиру, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Ю.Р. Піх