ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 546/1249/21 Номер провадження 22-ц/814/2048/22Головуючий у 1-й інстанції Зіненко Ю.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент Банк" на рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 травня 2022 року, в складі судді Зіненка Ю.В., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, по справі за позовом Акціонерного товариства "Акцент Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

В грудні 2021 року АТ «А-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором б/н від 17.02.2020 в розмірі 13297,22 грн., яка складається з 9515,51 грн. заборгованості за кредитом та 3781,71 грн. заборгованості по відсоткам.

Позов обґрунтований тим, що 17.02.2020 ОСОБА_1 , підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, отримав кредит у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Неналежне виконання позичальником обов`язків по своєчасній сплаті кредиту, призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 13.11.2021 становить 13297,22 грн. та підлягає стягненню в судовому порядку.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 травня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Акцент банк" заборгованість за кредитним договором від 17 лютого 2020 року в сумі 9515,51 грн. та судові витрати в розмірі 1624,41 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Визнаючи обґрунтованими позовні вимоги в частині тіла кредиту, суд відмовив в стягненні процентів, вказуючи, що умови та правила надання банківських послуг, на які посилається банк як на підставу нарахування заборгованості по відсоткам, не є складовою кредитного договору та не може розцінюватись як належний доказ погодження сторонами процентної ставки по кредиту, оскільки не містять підпису позичальника, а підписана ним анкета-заява не містить інформації щодо визначення розміру процентної ставки за користування кредитом, що виключає правові підстави для їх стягнення з боржника.

Не погодившись з вказаним рішенням, АТ «А-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині відмовлених позовних вимог скасувати та хвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зокрема вказує на помилковий висновок суду щодо неузгодженості між сторонами умов кредитування, процентної ставки та іншого, оскільки окрім підписання анкети-заяви позичальник за допомогою електронного підпису з номера телефону, який особисто зазначив в анкеті-заяві, підписав паспорт споживчого кредиту за програмою «кредитна картка». В зазначеному паспорті сторони узгодили строк кредиту, процентну ставку, термін кредитування та інше.

Вказані обставини на думку банку свідчать про наявність підстав для стягнення процентів, не сплата яких призвела до утворення заборгованості.

Також посилається на висновок Верховного Суду викладений у постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частиною спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту сторонами не оскаржується, а тому в колегії суддів відсутні підстави для його перегляду в цій частині.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 лютого 2020 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 шляхом підписання Анкети заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в А-Банку, укладено кредитний договір.

У анкеті - заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку.

До Анкети - заяви банком додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк», Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна GOLD» та Паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка».

Згідно довідки за лімітами, ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 17.02.2020 кредитний ліміт встановлено у розмірі 5000,00 грн., який в подальшому неодноразово зменшувався, а станом на 25.02.2022 кредитний ліміт дорівнював 0,00 грн.

Сторонами не заперечується, що ОСОБА_1 було відкрито рахунок № НОМЕР_1 та видано кредитну картку № НОМЕР_2 з терміном дії до 08/20, якою позичальник активно користувався.

Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості банк надав розрахунок заборгованості, зазначивши, що остання виникла внаслідок неналежного виконання умов договору та станом на 13.11.2021 становить 13297,22 грн., яка складається з 9515,51 грн. заборгованості за кредитом та 3781,71 грн. заборгованості по відсоткам

Задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за кредитом, суд встановив неналежне виконання позичальником умов кредитного договору, що призвело до виникнення заборгованості, яку і стягнув відповідно до наданого банком розрахунку.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення процентів, суд дійшов висновку, що сторони не узгодили вказане питання, оскільки підписана анкета-заява не містить узгоджень між сторонами про розмір відсоткової ставки, а відтак позивачем не доведено наявність правових підстав для їх стягнення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду та звертає увагу на наступне.

Так, в апеляційній скарзі АТ «А-Банк» вказує, що до анкети-заяви підписаної ОСОБА_1 було додано паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та ніше.

Паспорт споживчого кредиту підписаний позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а отже у відповідності до судової практики Верховного Суду (зокрема постанова від 02.12.2021 по справі №284/157/20), підписавши анкету-заяву та паспорт споживчого кредиту позичальник добровільно погодився на умови кредитного договору та взяв на себе відповідні зобов`язання.

Разом з тим, при розгляді справи №393/126/20 в постанові від 23.05.2022 Верховний Суд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку Верховного Суду, викладеного в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц та аналогічних постановах, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Відступаючи від попередніх правових позицій, Верховний Суд зазначив, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України).

Кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення (частина перша статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування», у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті (частина друга статті 9 Закону України «Про споживче кредитування», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація; правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами: першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін; зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів, (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину; потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Підсумовуючи свої висновки, Верховний суд зазначив, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Сам по собі паспорт споживчого кредиту є способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця по наданню споживчої інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів, оскільки обґрунтовані посиланням на правові позиції, від яких Верховний Суд на даний час вже відійшов, сформувавши інші правові підходи до вирішення спорів, пов`язаних з паспортом споживчого кредиту, як невід`ємної складової кредитного договору.

З урахуванням наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції як постановленого з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 383, 384 ЦПК України колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акцент банк" залишити без задоволення.

Рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 24 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 26 липня 2022 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.