Справа № 308/6779/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2022 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді Придачук О.А.

за участю секретаря судового засідання Бомбушкар В.П.

заявників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, яку мотивують тим, що 14.08.2004 року вони уклали шлюб. Протягом тривалого часу сімейне життя між ними погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. На даний час вони стали один одному чужими людьми. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Протягом тривалого часу спільне господарство ними не ведеться. ОСОБА_2 виїхала до Угорщини та фактично постійно проживає там. Їхній шлюб носить формальний характер, за переконанням заявників подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, оскільки на грунті сімейно-побутових проблем та діаметрально протилежних поглядів на сімейне життя між ними втрачено почуття любові та поваги. Примирення між ними неможливе.

Також заявники зазначають, що у шлюбі у них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які на даний час постійно проживають разом з батьком ОСОБА_1 , знаходяться на його утриманні та вихованні. Вказують, що вони дійшли згоди що неповнолітні діти будуть проживати разом з батьком за його місцем проживання та саме він буде здійснювати основні витрати на дітей, а мати дітей зобов"язується сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 4200,00 грн. щомісячно, про що заявники підписали нотаріально завірений договір.

А тому на підставі наведеного заявники просять розірвати шлюб між ними, визначивши постійне місце проживання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заяву про розірвання шлюбу за заявою подружжя підтримав у повному обсязі. Пояснив, що з ОСОБА_2 проживають окремо вже п"ять років. Просив суд задовольнити заяву.

Заявник ОСОБА_5 заяву про розірвання шлюбу за заявою подружжя підтримала у повному обсязі. Пояснила, що з ОСОБА_1 проживає окремо вже п"ять років. На даний час проживає в Угорщині, де перебуває у інших стосунках. Просила суд задовольнити заяву.

Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року №11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Судом встановлено, що 14.08.2004 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уклали шлюб, який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 400, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 .

У заявників є неповнолітні діти:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 15.05.2006 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 16.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції Закарпатської області.

Шлюбно-сімейні відносини між заявниками припинені, заявники протягом п"яти років проживають окремо, спільного господарства не ведуть.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Заявники не бажають продовжувати сімейні відносини.

За твердженням заявників примирення між ними неможливе.

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що згідно договору про визначення місця проживання дітей, умов їх утримання та виховання від 26.05.2022 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Форкош М.М. та зареєстрованим у реєстрі за № 577, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досягли взаємної згоди щодо визначення місця проживання дітей, розмір та порядок сплати аліментів на їх утримання і виконання інших обов"язків по вихованню спільних дітей.

Спору про місце проживання дітей між заявниками немає. Діти проживають з батьком. Батьки погодили між собою умови участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей.

А тому враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, оскільки розлад в сім`ї викликаний серйозними причинами і носить стійкий характер, що виключає відновлення сімейних відносин,сім`я розпалася остаточно, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті і майнові права, та права їх дітей, а тому шлюб підлягає розірванню.

Що стосується вимоги про визначення місця проживання дітей при розгляді цієї справи за правилами окремого провадження, суд перевірив наданий заявниками письмовий договір про участь у вихованні та утриманні дітей та встановив, що після розірвання шлюбу не будуть порушені права дітей, сторони визначили самостійно з ким після розірвання шлюбу будуть проживати спільні діти, а тому додаткове зазначення в резолютивній частині рішення суду про залишення проживання дітей разом із батьком є зайвим.

Керуючись ст. ст. 24, 109, 112 СК України, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 257, 258, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 14.08.2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 400, між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 розірвати.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук