Справа № 192/670/22
Провадження № 2/192/396/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2022 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Тітової О.О.,

за участю секретаря - Біжко Ю.М.,

пр. позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання, як матері , яка проживає з дитиною з інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, однак мешкають окремо. Від шлюбу мають сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є дитиною - інвалідом з природженою вадою. Син проживає з нею та знаходиться на її утриманні, в провадженні суду перебуває справа про стягнення з відповідача аліментів на утримання сина. Дитина потребує постійного стороннього догляду, позивач постійно опікується сином тому не може працювати, а відповідач інших утриманців не має, працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, він може сплачувати аліменти на її утримання, як матері, яка проживає з дитиною з інвалідністю та опікується нею у розмірі 1000 грн.

Ухвалою суду від 16 червня 2022 року відкрито провадження у даній справі, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідача надійшов відзив в якому він проти позову заперечував посилаючись на те, що з листопада 2021 року у нього - відповідача суттєво погіршився стан здоров`я, був виявлений цукровий діабет першого ступеня, який призвів до ускладнення (діабетичного гепатозу, кетоацидоза, діабетичної полінейропатії нижніх кінцівок, сенсорно-моторної форми з порушенням больової і температурної чутливості, діабетичної мікромакроангіопатії нижніх кінцівок, ішемії стоп 2 ступеню) тому він періодично проходить стаціонарне лікування, ним подано пакет документів до МСЕК з приводу встановлення групи інвалідності. Наявність захворювань обмежує його у працевлаштуванні. Він не працює, отримує соціальну виплату по безробіттю, яка є єдиним джерелом доходів. Соціальної допомоги ледь вистачає для придбання ліків та необхідного харчування. Крім того, рішенням суду з нього стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1700 грн.

Представником позивача надано суду відповідь на відзиви в якій представник посилався на недоведення неможливості сплати на користь позивача 1000 грн.

Відповідачем письмових заперечень надано не було.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про слухання справи була повідомлена належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав позов з підстав викладених в заявах по суті та додатково зазначив, що сімейні стосунки носять більше моральний характер, тому йому, як представнику не зрозуміло отримання відповідачем інвалідності саме в період вирішення питання про стягнення з нього аліментів. Відповідач, хоч і обмежено працездатний у зв`язку із встановленою інвалідністю 3 гр., але працювати може, а позивач навпаки не може працювати оскільки пов`язана доглядом за сином-інвалідом, який потребує постійного стороннього догляду та заявлена позивачем сума є мінімальною. З урахуванням практики апеляційного суду вважав, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Для нормального забезпечення дитини відповідач має сплачувати на користь позивача аліменти на її утримання, оскільки саме з позивачем мешкає дитина, яка є інвалідом.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні, зазначив, що коли вони жили разом з позивачем він повністю забезпечував як дружину, так і сина, нарікань не було, але після захворювання та виявлення діабету, дружина пішла від нього з сином. Він ображений на позивача, яка у скрутний час не підтримала його. Також вказав, що не має змоги сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки за рішенням суду на дитину сплачує 1700 грн., на час подання відзиву отримував соціальну допомогу по безробіттю, але з вересня 2022 року був знятий з обліку, тому будь-яких коштів не отримує, доходу не має. Враховуючи, що тривалий час працював та мав майно, живе за рахунок коштів від його продажу. Крім того, 03.11.2022 він пройшов обстеження МСЕК та йому було встановлено 3 гр. інвалідності з можливістю легкої праці. Наявне у нього захворювання перешкоджає у влаштуванні на роботу, оскільки з його діагнозом брати на роботу не прагнуть.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, та не оскаржується сторонами, що сторони мешкають окремо, перебували у зареєстрованому шлюбі, є батьками ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем.

Згідно медичного висновку №26/238/18 від 19.10.2018 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має захворювання, що дає право на одержання державної соціальної допомоги на дітей-інвалідів віком до 18 років, висновок дійсний до 22.12.2035.

Згідно індивідуальних програм реабілітації інваліда син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 має обмеження життєдіяльності: до самообслуговування та навчання.

Згідно висновку ЛКК №183 від 08.06.2022 син сторін за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду терміном на 1 рік.

Відповідач ОСОБА_2 має захворювання - цукровий діабет 1 типу, який був виявлений вперше в листопаді 2021 року у зв`язку з чим він проходив стаціонарне лікування, також проходив стаціонарне лікування в січні 2022 року та консультації у судинного хірурга, а також лікування у вересні 2022 року.

Згідно копій чеків, наданих відповідачем, здійснювалась купівля препаратів, необхідних для лікування цукрового діабету.

Відповідачем також надані відомості щодо продуктів харчування за дієтою №9 при цукровому діабеті.

Згідно довідки №195 від 15.07.2022 відповідач з грудня 2021 року по липень2022 року отримав 33716,40 грн. соціальної допомоги від Дніпропетровського обласного центру зайнятості.

Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 13 липня 2022 року з відповідача з 22.02.2022 на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1700 грн. щомісячно.

Згідно довідки №252 від 12.09.2022 Солонянської районної філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості відповідач на обліку в центрі зайнятості як безробітний не перебуває.

Відповідачу з 04.08.2022 згідно довідки до акта огляду МСЕК Серія 12 ААВ № 795923 від 03 листопада 2022 року встановлено 3 групу інвалідності до 01.09.2023р.

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда, відповідач ОСОБА_2 має обмеження життєдіяльності: до пересування та трудової діяльності.

Оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України с уд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Учасник сімейних відносин не може мати привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, статі, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до статті 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

Аналіз статті 88 СК України свідчить про те, що для виникнення права на утримання від другого з подружжя потрібна сукупність таких умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); проживання дитини з жінкою (чоловіком) та опіка дитини з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду; можливість другої сторони надавати матеріальну допомогу.

Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що син сторін є дитиною - інвалідом, мешкає з позивачем, яка опікується ним та згідно медичного висновку син сторін - ОСОБА_4 не може обходитись без постійного стороннього догляду, отже у позивача наявні підстави для звернення до суду з позовом до відповідача.

Одночасно позивач посилається на те, що відповідач може надавати їй матеріальну допомогу у розмірі 1000 грн. щомісячно. Представник позивача обґрунтовуючи можливість відповідача надавати допомоги позивачу посилався на практику судів та зазначав, що хоча під час розгляду справи відповідач отримав 3 гр. інвалідності, обмежений у працездатності, але не є непрацездатним. Відповідач, на думку представника, не виявив зацікавленості у влаштуванні на роботу, яка йому дозволена та навіть не поцікавився тим, яка праця дозволена лікарями.

Згідно зі ст.ст. 76, 78, 89 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що відповідач з грудня 2021 року по вересень 2022 року отримував державну соціальну допомогу по безробіттю, при цьому в цей період тричі проходив стаціонарне лікування у зв`язку з виявленою хворобою - діабетом 1 типу.

Середній розмір допомоги по безробіттю відповідача становив 5000 грн.

Суд враховує, що лікування хвороби відповідача потребує значних коштів на придбання ліків та специфічного харчування, регулярного обстеження у відповідних спеціалістів.

З вересня 2022 року відповідач не перебуває на обліку як безробітний, з серпня є особою, яка є інвалідом 3 гр. з обмеженнями у пересуванні та щодо трудової діяльності.

З лютого 2022 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 у розмірі 1700 грн. щомісячно.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем суду не надано доказів на підтвердження можливості відповідача надавати допомогу у заявленому розмірі 1000 грн. Фактично єдиним доводом позивача щодо можливості надання матеріальної допомоги у 1000 грн. було те, що відповідач може працювати.

Разом з тим, позиція позивача не може зводитись до обов`язку відповідача спростувати її доводи, за таких обставин, суд вважає, що позивачем не виконано свого обов`язку щодо доведення можливості відповідача надавати їй матеріальну допомогу.

Відповідач свій обов`язок щодо надання доказів на підтвердження заперечень та неможливості надання матеріальної допомоги позивачу, на думку суду, виконав. Судом встановлено, що відповідач в даний час не працює, допомогу по безробіттю не отримує, сплачує аліменти, є інвалідом 3 групи з обмеженнями у пересуванні та трудовій діяльності, хвороба відповідача потребує вартісного лікування та супутніх витрат пов`язаних зі здійсненням контролю за станом здоров`я, що на думку суду є суттєвим та свідчить про відсутність можливості відповідача для надання матеріальної допомоги позивачу, оскільки стягнення аліментів може поставити його у скрутне матеріальне становище.

Таким чином, заявлені позовні вимоги не доведені, тому суд відмовляє в позові за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись 4, 5, 12, 78, 81, 89, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.7, 88 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 09.12.2022.

Позивач - ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.О. Тітова