ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2394/22 Справа № 212/7108/21 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 212/7108/21

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року, яке ухвалено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повний текст рішення складено 12 жовтня 2021 року, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (надалі ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що в липні 2021 року вона випадково дізналася про наявність заборгованості за іпотечним договором у розмірі 1 434 487,39 гривень, яка утворилася внаслідок примусового виконання приватним виконавцем Ванжою О.В. виконавчого напису № НВА 284949 від 22.04.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Ричкою Юлією Олександрівною, зареєстрованого в реєстрі за № 858.

Позивач зазначила, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням нотаріусом вимог закону, вважає його протиправним та таким, що грубо порушує її права, а тому виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Крім того позивач вказала на те, що іпотечний договір вона укладала з ВАТ «Сведбанк» та ніякої заборгованості перед Товариством з обмеженою ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вона не має.

На підставі наведеного вище позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною, вчинений 22 квітня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 852, яким стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість за іпотечним договром № 0308/0508/71-117-Z-1 від 05.06.2008 року в сумі 1 434 487,39 гривень, з яких 765 557,08 грн.- основний борг, 668 930,32 грн. відсотки та просила стягнути з відповідача на свою користь судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною 22 квітня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 852.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1362 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 5500 грн.

Визначено, що заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2021 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції шляхом доповнення його мотивувальної частини наступним: оскільки відповідач, всупереч положенням ч.1,2 ст. 517 ЦК України, не надав разом з вимогою/іпотечним повідомленням та відзивом на позовну заяву доказів переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», а також подальшого переходу вказаного права вимоги від ПАТ «Дельта-Банк» до відповідача, позивач має право не виконувати свого обов`язку перед відповідачем, як новим кредитором, до надання йому доказів переходу до відповідача прав у зобов`язанні за укладеними між позивачем та ПАТ «Сведбанк» кредитним договором № 0308/0508/71-117 від 06.05.2008 року та іпотечним договором № 0308/0508/71-117-Z-1 від 05.06.2008 року.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, 22.04.2021 року Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 852, яким нотаріусом запропоновано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є боржником за іпотечним договором, який укладений між нею та ПАТ «Сведбанк», сплатити суму заборгованості 1 434 487, 40 грн., яка складається із: 765 557, 08 грн. - основний борг, 668 930, 32 грн. - відсотки. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.05.2018 року по 13.04.2021 року. За вчинення виконавчого напису стягнуто 2500 грн. (том 1 а.с.41).

Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександром Володимировичем, на підставі спірного виконавчого напису 25 травня 2021 року, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 6555445 на підставі виконавчого напису № 852 від 22.04.2021 року (том 1 а.с.45-47).

Постановою Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Ванжа Олександра Володимировича від 25.05.2021 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.52-54).

Звертаючись до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, позивач посилалась на те, що оспорюваний нею виконавчий напис вчинено з порушенням нотаріусом вимог закону, оскільки іпотечний договір не створює для позивача обов`язку з виплати кредиту та відсотків за користування кредитом. Крім того позивач в позовній заяві вказувала на те, що відповідач, всупереч положенням ч.1,2 ст. 517 ЦК України, не надав разом з вимогою/іпотечним повідомленням та відзивом на позовну заяву доказів переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», а також подальшого переходу вказаного права вимоги від ПАТ «Дельта-Банк» до відповідача. Позивач має право не виконувати свого обов`язку перед відповідачем, як новим кредитором, до надання йому доказів переходу до відповідача прав у зобов`язанні за укладеними між позивачем та ПАТ «Сведбанк» кредитним договором № 0308/0508/71-117 від 06.05.2008 року та іпотечним договором № 0308/0508/71-117-Z-1 від 05.06.2008 року.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ричкою Ю.О., в порушення вимог Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 29.06.1999 року за № 1172, а також в порушення умов укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Сведбанк» договору іпотеки № 4247 стягнуто заборгованість, тоді як на підставі договору іпотеки нотаріус мав вчинити виконавчий напис лише щодо звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Тобто фактично з ОСОБА_1 при вчиненні виконавчого напису 22.04.2021 року стягнуто заборгованість за кредитним договором на підставі укладеного між нею та ПАТ «Сведбанк» кредитного договору № 0308/0508/71-117 від 06 травня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на те, що у разі вчинення нотаріусом виконавчого напису на іпотечному договорі, нотаріус зобов`язаний звернути стягнення саме на предмет іпотеки шляхом його витребування у боржника, а не стягнути заборгованість за договором, що встановлює основне зобов`язання.

При цьому, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача про те, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення має містити встановлені факти того, що відповідач, всупереч положенням ч.1,2 ст. 517 ЦК України, не надав разом з вимогою/іпотечним повідомленням та відзивом на позовну заяву доказів переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», а також подальшого переходу вказаного права вимоги від ПАТ «Дельта-Банк» до відповідача, позивач має право не виконувати свого обов`язку перед відповідачем, як новим кредитором, до надання йому доказів переходу до відповідача прав у зобов`язанні за укладеними між позивачем та ПАТ «Сведбанк» кредитним договором № 0308/0508/71-117 від 06.05.2008 року та іпотечним договором № 0308/0508/71-117-Z-1 від 05.06.2008 року, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

У відповідності до частини першої статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною першою статті 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до п.1 ч.3 ст. 265 ЦПК України, в описовій частині рішення зазначається стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

Як вбачається із описової частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції зазначено, що позивач вважає, що іпотечний договір вона укладала з ВАТ «Сведбанк» та ніякої заборгованості перед Товариством з обмеженою ТзОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» вона не має, що є стислим викладенням позиції позивача про те, що відповідач, всупереч положенням ч.1,2 ст. 517 ЦК України, не надав разом з вимогою/іпотечним повідомленням та відзивом на позовну заяву доказів переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», а також подальшого переходу вказаного права вимоги від ПАТ «Дельта-Банк» до відповідача, позивач має право не виконувати свого обов`язку перед відповідачем, як новим кредитором, до надання йому доказів переходу до відповідача прав у зобов`язанні за укладеними між позивачем та ПАТ «Сведбанк» кредитним договором № 0308/0508/71-117 від 06.05.2008 року та іпотечним договором № 0308/0508/71-117-Z-1 від 05.06.2008 року.

При цьому, позивачем по справі, при зазначенні вказаних вище обставин, в даному позовному провадженні не заявлено позовних вимог щодо незаконності переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», та як наслідок незаконності переходу права вимоги до відповідача.

Відповідно до п.3 ч. 4 ст. 256 ЦПК України, в мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Отже, в даному випадку судом першої інстанції, в межах заявлених позивачем позовних вимог, відповідно до п.3 ч. 4 ст. 256 ЦПК України, в мотивувальній частині зазначена мотивована оцінка аргументам, наведеним позивачем щодо наявності підстав для задоволення позову та визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Ричка Юлією Олександрівною 22 квітня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 852.

При цьому суд першої інстанції, відповідно до вимог п.3 ч. 4 ст. 256 ЦПК України, не мав надавати оцінку аргументам позивача щодо незаконності переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», та як наслідок незаконності переходу права вимоги до відповідача, оскільки вказані аргументи не відносяться до предмета спору.

На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що вимога позивача про те, що мотивувальна частина оскаржуваного рішення, без пред`явлення позивачем відповідних позовних вимог, має містити встановлені факти того, що відповідач, всупереч положенням ч.1,2 ст. 517 ЦК України, не надав разом з вимогою/іпотечним повідомленням та відзивом на позовну заяву доказів переходу права вимоги від первісного кредитора за кредитним та іпотечним договорами, а саме ПАТ «Сведбанк» до нового кредитора ПАТ «Дельта-Банк», а також подальшого переходу вказаного права вимоги від ПАТ «Дельта-Банк» до відповідача, позивач має право не виконувати свого обов`язку перед відповідачем, як новим кредитором, до надання йому доказів переходу до відповідача прав у зобов`язанні за укладеними між позивачем та ПАТ «Сведбанк» кредитним договором № 0308/0508/71-117 від 06.05.2008 року та іпотечним договором № 0308/0508/71-117-Z-1 від 05.06.2008 року, є безпідставною.

Колегія суддів вважає, що суд не допустив порушень процесуального закону, які могли б бути підставою для зміни рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його зміни і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає нормам процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2021 року, в оскаржуваній позивачем ОСОБА_1 частині,залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: