ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 550/309/22 Номер провадження 22-ц/814/4703/22Головуючий у 1-й інстанції Юрлагіна Т.В. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Одринської Т.В.

суддів Панченка О.О., Пікуля В.П.

за участю секретаря судових засідань: Ряднини І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Орбіта» про розірвання договору оренди земельної ділянки,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Тимофеєвої Юлії Андріївни на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року

та за апеляційною скаргою представника Фермерського господарства «Орбіта» - адвоката Кузьменко Світлани Вікторівни

на ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2022 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Фермерського господарства «Орбіта» , в якому просив розірвати договір оренди земельної ділянки укладений 12 грудня 2013 року, з підстав не виконання його умов, а саме систематичної не сплати орендної плати.

Позов мотивовано тим, що 12 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Орбіта», укладено договір оренди земельної ділянки. Пунктами 9 - 11 вказаного договору сторонами було передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3 % (три) від вартості паю (послуги, натуроплата або грошима) протягом року, не пізніше 31 грудня поточного року. При цьому обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Відповідно до умов пункту 14 вказаного договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені вказаним договором, справляється пеня у розмірі 0,2 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Позивач, вказує, що відповідач не виконав своїх обов`язків орендаря, передбачених вказаним договором, а саме: не вносив оренду у формі та розмірі визначеному договором, тому просить розірвати договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами 12 грудня 2013 року.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано доказів про порушення свого права, а саме: доказів, які б свідчили про систематичну несплату товариством орендної плати.

Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022року заяву представника Фермерського господарства «Орбіта адвоката Кузьменко С.В. про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат залишено без розгляду.

Апеляційну скаргу на рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року подав представник позивача адвокат Тимофеєва Ю.А. посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Апеляційну скаргу на ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року подав представник відповідача адвокат Кузьменко С.В., посилаючись на незаконність та необґрунтованість постановленої судом ухвали, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, просить стягнути з позивача сплачений судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що ні відповідач, ні його представник копію судового рішення не отримували. Дозвіл на отримання копії рішення в електронному вигляді не надавали, тому вважає, що направлення копії рішення на електронну адресу не є належним врученням судового рішення, тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку по залишення заяви без розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу подала представник відповідача Кузьменко С.В. Вважає апеляційну скаргу позивача необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню. Вважає, що позивачем не було доведено фактів не сплати відповідачам орендної плати у визначеному договором розмірі та у встановлені строки.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0043 площею 3,7000 га, яка розташована: Полтавська область Чутівський район Скибівська сільська рада (за межами населеного пункту), з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

12 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Орбіта» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки.

17.05.2014 року вказаний Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права серія ЕАУ № 650625, номер запису про інше речове право: 5685764.

В п. 9 договору сторони обумовили, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від вартості паю (послуги, натуроплата або грошима). Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, згідно п. 5 Договору становить - 66507,73 грн., отже 66507,73 х 3 % = 1995,23 грн.

З наданих відповідачем даних вбачається, що позивачу 28.10.2013 сплачено 850,00 грн., видатковий касовий ордер від 28.10.2013 року; 03.09.2013 року сплачено за 2013 рік у розмірі 2549,15 грн., форма оплати готівкова, прибутковий касовий ордер № 28 від 28.10.2013 року Видатковий касовий ордер від 03.09.2013 року; 22.09.2014 року сплачено за 2014 рік у розмірі 3400,00 грн., форма оплати готівкова, прибутковий касовий ордер № 30 від 22.09.2014 року відомість на виплату грошей № 10 за вересень 2014 р. Табельний номер 000000018; 22.12.2015 року сплачено за 2015 рік у розмірі 2087,00 грн., форма оплати готівкова, прибутковий касовий ордер № 34 від 22.12.2015 року Відомість на виплату грошей № 7 за грудень 2015 р. Табельний номер ; 16.09.2016 року сплачено за 2016 рік у розмірі 2415,00 грн., форма оплати готівкова, прибутковий касовий ордер № 22 від 16.09.2016 року Відомість на виплату грошей № 2 за 2016 рік від 16.09.2016 Табельний номер ; 16.09.2016 року сплачено за 2016 рік у розмірі 2415,00 грн., форма оплати готівкова, прибутковий касовий ордер № 22 від 16.09.2016 року Відомість на виплату грошей № 2 за 2016 рік від 16.09.2016 Табельний номер ; 14.12.2017 року сплачено за 2017 рік у розмірі 2415,00 грн., форма оплати готівкова, прибутковий касовий ордер № 4 від 14.07.2017 року Табельний номер Касова книга на 2017 рік; 05.12.2018 року сплачено за 2018 рік у розмірі 14000,00 грн., форма оплати безготівкова, переказ коштів згідно виписки; 19.11.2019 року сплачено за 2019 рік у розмірі 18700,00 грн., форма оплати безготівкова, переказ коштів згідно виписки; 27.10.2020 року сплачено за 2020 рік у розмірі 18700,00 грн., форма оплати безготівкова, переказ коштів згідно виписки; 25.12.2021 року сплачено за 2021 рік у розмірі 18700,00 грн., форма оплати безготівкова, переказ коштів згідно виписки.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем спростовано доводи позивача про систематичну несплату йому орендної плати за користування земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із статтею 629 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Неналежне виконання умов договору, а саме невиконання обов`язку зі сплати орендної плати також є порушенням умов договору оренди землі, яке дає право орендодавцю вимагати розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена у подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Такий висновок викладено в постанові Верховного Суду Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18).

Відповідно до частин першої та другої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, іншими нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина перша статті 32 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено правовий висновок щодо підстав для розірвання договору оренди землі з урахуванням пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України: «Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться».

Отже, аналіз змісту статей 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підставу для розірвання договору оренди. При цьому факт несплати орендної плати стосується випадків як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановлено, що згідно спірного договору орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від вартості паю (послуги, натуроплата або грошима). Нормативно грошова оцінка земельної ділянки, згідно п. 5 Договору становить - 66507,73 грн., отже 66507,73 х 3 %. Таким чином, орендна плата згідно договору складає - 1995,23 грн.

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджував, що відповідач систематично не виконував свої обов`язки орендаря та з 2013 року не сплачував йому орендну плату у формі та розмірі, визначеному законом.

В свою чергу, відповідачем надано належні та допустимі докази виконання своїх зобов`язань по сплаті орендної плати в межах строків та у розмірі, встановленому договором, починаючи з 2013 року по 2021 р.р. та отримання її позивачем.

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується позивачем, що орендна плата за 2018 2021 р.р. була ним отримана в безготівковій формі на платіжну карту у розмірі 3% від вартості паю, виходячи з нормативно грошової оцінки земельної ділянки (66507,73 грн) у сумі 1995,23 грн. з урахуванням індексу інфляції.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що з 2013 року позивач звертався до відповідача з приводу не отримання ним орендної плати.

Апеляційна скарга представника позивача не містить доводів на спростування висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що позивачем не було доведено неналежного виконанням відповідачем зобов`язань за договором оренди

Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і докази не збирає.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо доводів апеляційної скарги поданої представником відповідача адвокатом Кузьменко С.В. на ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року , колегія суддів зазначає наступне.

Залишаючи без розгляду заяву представника відповідача адвоката Кузьменко С.В. про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив з того, що заяву подано поза межами строку, визначеного ст. 144 ЦПК України, а заяву про поновлення процесуального строку, встановленого законом не надано.

Вказаний висновок є вірним.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною другою статті 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України,судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяу разі задоволення позову на відповідача,у разі відмови в позові на позивача, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Дану справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, особливості розгляду справи у такому порядку у розумінні частини 8 статті 279 ЦПК України не передбачають проведення судових дебатів.

У пункті 53 додаткової постанови від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Отже, виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, докази понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу подано 17.08.2022 року, на дванадцятий день після складання судом повного тексту судового рішення та на шостий день після його отримання.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Питання щодо розгляду заяви представника відповідача адвоката Кузьменко С.В. про ухвалення додаткового рішення судом першої інстанції вирішено правильно, законних підстав для скасування чи зміни ухвали суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, доводи апеляційної скарги його не спростовують, ухвала постановлена у відповідності до вимог процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційні скарги залишено без задоволення.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимофеєвої Юлії Андріївни залишити без задоволення.

Рішення Чутівського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2022 року залишити без змін.

Апеляційну скаргу представника Фермерського господарства «Орбіта» - адвоката Кузьменко Світлани Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Чутівського районного суду Полтавської області від 05 вересня 2022 року - залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.12.2022 року.

Головуючий: Т.В. Одринська

Судді: В.П. Пікуль

О.О. Панченко