Справа № 350/415/22
Провадження № 22-ц/4808/990/22
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Шандалович В.В.

за участю представника позивача

адвоката Мельника Б.М.

представника апелянта ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 03 травня 2022 року, ухвалене у складі судді Пулика М.В. в селищі Рожнятів, у справі за позовом ОСОБА_4 до Перегінської селищної ради про визнання права власності,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її колишній чоловік ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на незавершений будівництвом будинок, готовністю 66%, який знаходиться в АДРЕСА_1 . Даний незавершений будівництвом будинок будувався її чоловіком ОСОБА_5 разом із нею під час перебування у шлюбі, а тому вона, як дружина, згідно статті 22 КпШС України має право на 1/2 частину цього незавершеного будівництвом будинку та згідно статті 529 ЦК УРСР є спадкоємцем першої черги іншої частини будинку. Вона прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом подання в Рожнятівську державну нотаріальну контору (тепер Перша Рожнятівська державна нотаріальна контора) заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим державним нотаріусом була заведена спадкова справа № 118/1987. Рішенням виконавчого комітету Перегінської селищної Ради народних депутатів № 58 від 28 жовтня 1987 року їй було дозволено прийняти спадщину незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 . Бажаючи отримати свідоцтво про право на спадщину вона звернулася в Першу Рожнятівську державну нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва їй відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документна спадкове майно. За таких обставин, вона змушена звертатися до суду за захистом своїх законних прав та інтересів.

У зв`язку з наведеним, просила визнати за нею право власності на незавершений будівництвом будинок, готовністю 66%, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

Рішенням Рожнятівського районного суду від 03 травня 2022 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на незавершений будівництвом будинок, готовністю 66%, який знаходиться в АДРЕСА_1 .

На вказане рішення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 подали апеляційну скаргу як особи, які не брали участі у справі, однак вважають, що суд вирішив питання про їх права та інтереси.

Зазначають, що вони є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0142, на якій знаходиться спірний незавершений будівництвом будинок.

Стверджують, що позивачка ввела суд в оману, оскільки незавершений будівництвом будинок, який знаходиться в АДРЕСА_1 , напівзруйнований, його технічний стан визнано аварійним, а відтак будинок є непридатним для експлуатації та підлягає знесенню через загрозу життю та здоров`ю. Відповідно, визнати право власності на нього неможливо.

Також апелянти вказують, що об`єкт незавершеного будівництва, на який визнано право власності, будувався їхнім покійним батьком та ОСОБА_2 (апелянтом). Після смерті брата ОСОБА_5 позивачка жодного разу не проявляла інтересу до будівлі. Більше того, на час відкриття спадщини разом з братом по АДРЕСА_1 проживали його батьки (мати ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та батько ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ), які відповідно до статей 529, 549 ЦК УРСР були спадкоємцями першої черги за законом та прийняли спадщину після смерті сина шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном і в подальшому їх батько ністягар утримання цього майна.

Після реєстрації ними (апелянтами) права власності на спадкове майно після смерті батька, позивачка в порушення норм ЦПК України звернулася до суду без залучення їх до участі у справі, переслідуючи мету набуття права власності на земельну ділянку шляхом визнання за нею права власності на незавершений будівництвом будинок, який фактично знаходиться в напівзруйнованому стані та не може бути об`єктом спадкового майна. Оскільки земельна ділянка, на якій знаходиться спірний незавершений будівництвом будинок належить їм на праві спільної сумісної власності і їхнє право власності на дану земельну ділянку ніким не оспорено, не скасовано і є дійсним, то визнання за позивачкою права власності на незавершений будівництвом будинок призводить до порушення їхніх прав як законних власників земельної ділянки, у зв`язку з чим оскаржуване рішення має бути скасованим, а в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

З цих підстав апелянти просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечила, вважаючи їх безпідставними та такими, що не підтверджені жодними належними та допустимими доказами.

Зазначила, що крім доказів, які підтверджують факт спільного проживання її чоловіка ОСОБА_5 разом з батьками, позивачі не надали жодного доказу, який би достовірно підтверджував прийняття спадщини батьком після смерті сина шляхом вступу в управління та володіння спадковим незавершеним будівництвом будинком. При цьому вони не спростовують факту прийняття нею спадщини шляхом подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини після смерті чоловіка, на підставі якої була заведена спадкова справа № 118/1987, а також рішенням виконавчого комітету Перегінської селищної Ради народних депутатів № 58 від 28 жовтня 1987 року їй було дозволено прийняття спадщини після смерті чоловіка.

Щодо тверджень апелянтів про аварійний стан спірного незавершеного будівництвом будинку, який на їх думку підлягає знесенню, з посиланням на звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта, складений 19 липня 2022 року експертом Рак Н.Є., то такі є безпідставними, оскільки на даний час незавершений будівництвом будинок знаходиться в належному стані і відсутній комісійний висновок відповідних спеціалістів про неможливість здійснення будівельних робіт по його завершенню у зв`язку з непридатністю будівельних матеріалів, вже використаних в будівництві. Той факт, що будинок знаходиться в належному стані підтверджується технічним паспортом на об`єкт незавершеного будівництва, виготовленим 11 квітня 2022 року ФОП ОСОБА_8 , а також фотосвітлинами будинку.

Також ОСОБА_4 зазначила, що апелянти безпідставно оскаржують судове рішення з мотивів не залучення їх до участі у розгляді справи в якості відповідачів. З долучених ними доказів, а саме копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 268918956 від 04 серпня 2021 року та копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-021 від 24 червня 2021 року вбачається, що вони приватизували земельну ділянку площею 0,15 га в 2021 році. При цьому відсутня вказівка щодо цільового призначення земельної ділянки та адреса її знаходження. Зауважила, що якщо апелянти дійсно приватизували земельну ділянку, на якій знаходиться належний їй незавершений будівництвом будинок, то на момент звернення до суду їй про це не було відомо. Крім того, навіть якщо будинок розміщений на частині приватизованої апелянтами земельної ділянки, то відповідно до положень частини першої статті 120 ЗК України вони позбавляються права власності на неї.

Посилаючись на наведене, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задоволити.

Представник позивачки ОСОБА_9 скаргу заперечив, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники справив судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.

З урахуванням положень частини другої статті 372 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 11 липня 1978 року позивачка перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5, 11).

27 травня 1988 року позивачка зареєструвала шлюб із ОСОБА_10 , у зв`язку з чим її прізвище було змінено на ОСОБА_11 (а.с. 6).

З копії будівельного паспорта на забудову земельної ділянки, виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , вбачається, що останній був забудовником житлового будинку на переданій йому згідно договору від 20 травня 1987 року земельній ділянці площею 700 кв.м (а.с. 7-10).

Копією виписки із рішення виконавчого комітету Перегінської селищної Ради народних депутатів Рожнятівського району Івано-Франківської області № 58 від 28 жовтня 1987 року підтверджено, що позивачці було дозволено прийняти спадщину незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 після смерті чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 18).

Згідно технічного паспорта на об`єкт незавершеного будівництва, виготовленого станом на 11 квітня 2022 року, готовність незавершеного будівництвом будинку АДРЕСА_1 становить 66% (а.с. 12-14).

Постановою державного нотаріуса Першої Рожнятівської державної нотаріальної контори Ничипорчук І.Б. від 15 квітня 2022 року № 84/02-14 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 19).

У зв`язку з наведеним позивачка звернулася до суду з даним позовом до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 був забудовником незакінченого будівництвом будинку АДРЕСА_1 , готовність якого на даний час становить 66%, позивачка прийняла спадщину після смерті чоловіка, інші спадкоємці відсутні, а тому за позивачкою слід визнати право на спадщину.

Однак, погодитися з таким висновком суду першої інстанції не можна.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 посилалися, зокрема, на те, що вони є співвласниками земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0142, на якій розміщений спірний незавершений будівництвом будинок. Їхнє право власності на дану земельну ділянку ніким не оспорено, не скасовано і є дійсним, тому визнання за позивачкою права власності на спірне нерухоме майно призводить до порушення їхніх прав як законних власників земельної ділянки.

На підтвердження доводів апеляційної скарги апелянти надали копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268918956 від 04 серпня 2021 року, відповідно до якого за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 03 серпня 2021 року зареєстровано право спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,15 га з кадастровим номером :02:001:0142 (а.с. 74-75), копію витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24 червня 2021 року, відповідно до якого земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0142 має площу 0,15 га, розташована по АДРЕСА_1 та призначена для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 76-78), а також копію довідки Перегінської селищної ради від 06 квітня 2022 року № 754/02-92, відповідно до якої за господарством ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , рахується 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (а.с. 79).

Крім того, апелянтами надано копію звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , виготовленого експертом ОСОБА_12 на замовлення апелянтів згідно договору № 12 від 17 травня 2022 року, відповідно до якого технічний стан будівлі визнано аварійним (а.с. 90-109).

Частиною першою статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі в цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Враховуючи обсяг процесуальних прав та обов`язків, визначених статтями 4, 43 та 49 ЦПК України, сторонами вважаються особи, які є учасниками спірного матеріального правовідношення. Ознаками сторін, які відрізняють їх від інших осіб, які беруть участь у справі (зокрема третіх осіб) є те, що сторони - це особи, між якими виник спір про право, який є предметом розгляду та вирішення судом, та на сторони поширюються усі наслідки судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пунктах 84, 85 постанови від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18 (провадження № 12-135гс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі у цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином, і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі.

Отже, за позовом про визнання права власності на будівлю, споруду, право на яку ні за ким не зареєстроване, належним відповідачем є власник земельної ділянки, на якій така будівля, споруда розташована.

Як вбачається з матеріалів справи, спірний незавершений будівництвом житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,15 га з кадастровим номером :02:001:0142, право власності на яку згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 268918956 від 04 серпня 2021 року зареєстровано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Наведені обставини підтверджуються довідкою Перегінської селищної ради від 06 квітня 2022 року № 754/02-92, відповідно до якої за господарством ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , рахується 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 (а.с. 79), звітом про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта незавершеного будівництвом житлового будинку по АДРЕСА_1 , виготовленого експертом ОСОБА_12 , за даними якого об`єкт дослідження розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,15 га, кадастровий номер :02:001:0142 (а.с. 92), а також наданим представником позивача в засіданні апеляційного суду планом меж земельних ділянок гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_2 і ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 , з якого вбачається, що частина земельної ділянки площею 0,037 га, на якій знаходиться спірний незавершений будівництвом житловий будинок, належить до земельної ділянки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 площею 0,15 га (а.с. 186). Таку обставину на запитання суду підтвердив у судовому засіданні і представник позивача.

За таких обставин, враховуючи, що на момент подання позовної заяви у даній справі (20 квітня 2022 року) право власності на земельну ділянку площею 0,15 га, на якій знаходиться спірне нерухоме майно, було зареєстровано за апелянтами, то відповідачами у даній справі мали бути також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості на стадії перегляду справи в апеляційному порядку вирішувати питання щодо залучення співвідповідачів, то рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову у зв`язку з неналежністю суб`єктного складу сторін. Наведене не позбавляє права ОСОБА_4 повторно звернутися до суду з аналогічним позовом до належних відповідачів.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 03 травня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до Перегінської селищної ради Калуського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: І.В. Бойчук

І.О. Максюта