КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження № 22-ц/824/773/2022 Доповідач Заришняк Г.М
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Кулікової С.В., Рубан С.М.

при секретарі - Осадченко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Жовтонецького Віктора Миколайовича, діючого в інтересах Акціонерного товариства «Ідея Банк», на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року в справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, та його вилучення,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року АТ «Ідея Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, та його вилучення.

В обґрунтування позову позивач вказував, що 24.05.2013 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №910.22585, згідно умов якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 120 076,80 грн. зі сплатою процентної ставки 22,99 % річних для придбання транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі Accent, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , на строк 60 місяців. Відповідач зобов`язувався сплачувати кредит та проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені вказаним договором. Позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з умовами кредитного договору, підтвердив свої права та обов`язки за цим договором і погодився з ними, підтвердив свою здатність виконувати умови цього договору, а також те, що всі умови договору йому цілком зрозумілі та вважав їх справедливими по відношенню до себе.

Товариство зазначало, що ОСОБА_1 , починаючи з 24.11.2015 року, не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 21.08.2019 року утворилась заборгованість у сумі 186 306,78 грн., з яких: прострочений борг в сумі 83 711,24 грн., прострочені проценти в сумі 93 478,99 грн., строкові проценти в сумі 1 926,51 грн., інші штрафні санкції 7 190,00 грн., тому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість за кредитним договором №910.22585 у загальній сумі 186 306,78 грн.

Крім того, позивач зазначав, що в забезпечення виконання кредитних зобов`язань між банком і позичальником 14.06.2013 року було укладено договір застави вказаного транспортного засобу, який належав ОСОБА_1 на праві власності. Згодом, позивачу стало відомо, що без його письмової згоди заставодавцем було відчужено предмет застави, актуальним власником якого наразі є ОСОБА_2 . У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду також з вимогами, в яких просив: вилучити в ОСОБА_2 транспортний засіб, який є предметом застави, а саме: автомобіль марки HYUNDAI Accent, 2013 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , актуальний номерний знак НОМЕР_2 , та передати транспортний засіб позивачу на період його реалізації; звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 , а саме автомобіль HYUNDAI Accent, 2013 року випуску, колір чорний, номер кузова НОМЕР_1 , актуальний номерний знак № НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатом таких торгів

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором від 24.05.2013 р. № 910.22585 у сумі 186 306,78 грн., з яких: прострочений борг в сумі 83 711,24 грн., прострочені проценти в сумі 93 478,99 грн., строкові проценти в сумі 1 926,51 грн., інші штрафні санкції 7 190,00 грн., а також судовий збір у сумі 2 794,60 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі адвокат Жовтонецький В.М., діючий в інтересах АТ «Ідея Банк», посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, та його вилучення в ОСОБА_2 та ухвалити новее рішення, яким позов в цій частині задовольнити в повному обсязі

В поданому відзиві на апеляційну скаргу представника АТ «Ідея Банк» представник відповідача Ухтєєва Є.В. просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, вказуючи на законність судового рішення.

Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 24.05.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 910.22585, згідно умов якого Банк надав останньому кредит у сумі 120 076,80 грн. на строк 60 місяців зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 22,99% річних.

Умовами кредитного договору визначено, що кредит надається для фінансування купівлі ОСОБА_1 транспортного засобу марки HYUNDAI, моделі Accent, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , у сумі 113 280,00 грн., а також для фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 6 796,80 грн., всього - в сумі 120 076,80 грн.

В параграфі 4 кредитного договору сторони погодили, що забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором, є застава транспортного засобу, вказаного в п. 2 параграфу 1 договору.

Згідно умов параграфу 7 кредитного договору, ОСОБА_3 зобов`язувався погашати заборгованість за договором у вигляді ануїтентних платежів (щомісячних платежів) на рахунок № НОМЕР_3 відповідно до графіку щомісячних платежів, який є додатком № 1 до договору. Згідно з графіком щомісячних платежів датою внесення позичальником чергового платежу визначено 24 число кожного місяця.

Як вбачається з меморіального ордеру № 910.22585 від 27.05.2013 року, меморіального ордеру № 910.22585 від 27.05.2013 року відповідачем були отримані грошові кошти в загальному розмірі 120 076,80 грн., отже, банком було виконано свої зобов`язання за кредитним договором в повному обсязі.

Крім того, судом встановлено, що 14.06.2013 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір застави транспортного засобу, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Лаврик Т.Я. та зареєстрований в реєстрі за № 3198.

Відповідно до умов параграфу 1 договору для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 910.22585 від 24.05.2013 року заставодавець ОСОБА_1 передав у заставу заставодержателю ПАТ «Ідея Банк» транспортний засіб марки HYUNDAI, моделі Accent, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_4 , зареєстрований ВРЕР №1 УДАІ ГУМВС України у м. Києві 23.05.2013 року, належний заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 , номер НОМЕР_6 . Предмет застави зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За згодою сторін заставна вартість предмету застави встановлена в сумі 141 600,00 грн.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 до листопада 2015 року включно вносив кошти на погашення кредиту, останній платіж здійснено 24.11.2015 року, що підтверджується випискою з рахунку за період 27.08.2000 р. по 27.08.2019 р., наданою Банком.

Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №910.22585 від 24.05.2013 року, станом на 21.08.2019 року ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 186 306,78 грн., з яких: прострочений борг в сумі 83 711,24 грн., прострочені проценти в сумі 93 478,99 грн., строкові проценти в сумі 1 926,51грн., інші штрафні санкції 7 190,04 грн.

Відповідно до Статуту АТ «Ідея Банк», затвердженого загальними зборами акціонерів (протокол №60 від 21 серпня 2018 року), АТ «Ідея Банк» утворилось внаслідок зміни найменування та типу ПАТ «Ідея Банк» відповідно до рішення Загальних Зборів Акціонерів Банку (протокол № 60 від 21.08.2018 р.).

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач вказував, що без письмової згоди Банку заставодавцем ОСОБА_1 було відчужено предмет застави, актуальним власником якого на даний час є ОСОБА_2 , із актуальним номерним знаком автомобіля НОМЕР_2 .

За змістом статті 15 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про заставу» та статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини першої статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин, реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний правовий висновок у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах: від 06 лютого 2018 року у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19), від 03 березня 2021 року у справі № 544/425/19 (провадження) № 61-10034св20.

З витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, сформованого 17 червня 2013 року, слідує, що термін дії обтяження автомобіля марки HYUNDAI, моделі Accent, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_4 , легковий седан-В, колір чорний , НОМЕР_7 , 2013 року, обтяжувачем якого є ПАТ «Ідея Банк», а боржником ОСОБА_1 , встановлений до 17 червня 2018 року (т. 1 а.с.34-35).

З витягу Державного реєстру обтяжень рухомого майна, сформованого 01.10.2019 року вбачається, що інформація відносно фізичної особи ОСОБА_2 щодо всіх типів обтяжень - відсутня (т.1, а.с.36).

В матеріалах справи наявний витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, сформованого по пошуку серійного номера майна Z94CU41DADR206760 (номер кузова заставленого автомобіля), з якого слідує, що відбулась зміна обтяження майна з 17 червня 2018 року (термін дії до змін) до 22 травня 2023 року (термін дії після змін)).

Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 вказував, що він є власником автомобіля HYUNDAI, моделі Accent, 2013 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 . Право власності підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Зазначав, що він жодного відношення не має до зобов`язань відповідача ОСОБА_1 по кредитному договору №910.22585 від 24 травня 2023 року та договору застави від 14 червня 2013 року. Однак, доказів того, що ОСОБА_2 був придбаний автомобіль у відсутність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, останнім надано не було. Банк свою згоду на відчуження рухомого майна позичальнику ОСОБА_1 без збереження обтяження не надавав, а тому зареєстровані обтяження зберегли силу для нового власника ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль, що перебував у заставі АТ «Ідея Банк», фактично за відсутності згоди банку на його відчуження та за наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про його обтяження, колегія суддів приходить до висновку про збереження застави при переході права власності до ОСОБА_2 та можливості звернення на нього стягнення на підставі договору застави від 14 червня 2013 року, укладеного між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 .

Наявність у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження щодо спірного автомобіля спростовує доводи відповідача ОСОБА_2 про те, що він є добросовісним набувачем цього автомобіля, оскільки за змістом статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах, суд першої інстанції, пославшись на правову позицію викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19), вважав, що такий спосіб захисту прав позивача є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється за згодою сторін без звернення до суду. До такого висновку суд першої інстанціїї прийшов, оскільки застереження в договорі про задоволення вимог шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі - це виключно позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють самостійно у договорі.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вибір способу захисту, який не суперечить закону, своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів є правом особи.

Обрання конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (Близькі за змістом висновки викладено, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц).

Предметом спору у даній справі є звернення стягнення на предмет застави, який було передано Заставодавцем (Позичальником) в заставу в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, які останній не виконує.

В даному випадку Банк, керуючись ст. 572 ЦК України, як заставодержатель, реалізує своє право, шляхом звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитних зобов`язань саме на підставі рішення суду шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, а не шляхом продажу позивачем транспортного засобу забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем.

Тобто, АТ «Ідея Банк» було обрано спосіб звернення стягнення на заставлений автомобіль на підставі рішення суду, який є відмінним від позасудового способу звернення стягнення, про який, зокрема, зазначено у параграфі 5 Договору застави.

Також, п.2 параграфу 5 договору застави сторони погодили, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за вибором заставодержателя одним із способів: за рішенням суду або в позасудовому порядку шляхом набуття заставодержателем предмета застави у власність чи шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі - покупцю.

Тобто, договір застави (п.2 параграф 5) містить альтернативу способу звернення стягнення на предмет застави, а саме за рішенням суду або позасудовий порядок, а тому позивач, користуючись своїм правом обрав звернення стягнення на предмет застави на підставі рішення суду, вказавши спосіб реалізації заставленого майна, передбачений ст. ст. 24, 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

З огляду на викладене, суд першої інстанції помилково ототожнив позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет застави шляхом продажу заставодержателем предмету застави третій особі - покупцю, передбачений умовами договору застави транспортного засобу від 14.06.2013 р., з правом заставодержателя звернути стягнення на предмет застави на підставі судового рішення шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатом таких торгів.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

Згідно Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення.

Отже, вилучення і витребування майна це є різні поняття.

Вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління позивачу на період до його реалізації, є саме такими заходами примусового виконання. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, однак для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду.

Звернення стягнення на предмет застави на підставі договору застави та зареєстрованого обтяження у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна є належним та ефективним способом реалізації прав позивача, передбаченим статтями 16, 589 ЦК України, статтею 20 Закону України «Про заставу» та пунктом 1 параграфу 5 договору застави від 14 червня 2013 року № 910.23579 (Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2021 року).

Враховуючи наведене, рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог АТ АТ «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів та вилученням автомобіля в ОСОБА_2 підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову АТ «Ідея Банк» в цій частині.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» по 8 295,75 грн. судового збору з кожного (за подачу позовної заяви 6636, 60грн. та за апеляційну скаргу - 9954,90 грн.=16591,50:2=8 295,75 ).

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Жовтонецького Віктора Миколайовича, діючого в інтересах Акціонерного товариства «Ідея Банк», - задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 09 липня 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» про звернення стягнення на предмет застави шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів, та вилученням автомобіля і стягнення судового збору - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким дані позовні вимоги задовольнити.

В рахунок погашення кредитних зобов`язань на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» за договором №910.22585 від 24 травня 2013 року, укладеним між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ), в сумі 186 3026 грн. 74 коп. звернути стягнення на предмет застави, який належить ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_9 ), - автомобіль, марки Хюндай Акцент, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , актуальний номерний знак № НОМЕР_2 , шляхом реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження за ціною, визначеною за результатами таких торгів.

Вилучити в ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_9 ) автомобіль, який є предметом застави, марки Хюндай Акцент, 2013 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10 , актуальний номерний знак № НОМЕР_2 та передати Акціонерному товариству «Ідея Банк», , на період до його реалізації.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» по 8 295,75 грн. судового збору з кожного за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: