Справа № 761/5249/22
Провадження № 2/761/8021/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді: Пономаренко Н.В.

з участю секретаря: Бражніченко І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» третя особа: ОСОБА_2 , ДП «Національні інформаційні системи», Головний сервісний центр МВС про усунення перешкод у здійсненні права власності, -

встановив:

У лютому 2022 року на адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» третя особа: ОСОБА_2 , ДП «Національні інформаційні системи», Головний сервісний центр МВС про усунення перешкод у здійсненні права власності, згідно з якою просить суд: припинити обтяження та виключити у Державному реєстрі обтяження рухомого майна у вигляді застави рухомого майна боржника ОСОБА_2 на автомобіль легковий Honda Accord 2.0, 2006 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , внесений державним реєстратором Філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Кондратюк Наталіє Сергіївною від 07.12.2018 року за номером обтяження 17205030.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 07.12.2018 року реєстратором ДП «Національні інформаційні системи» Кондратюк Наталією Сергіївною було зареєстровано приватне обтяження (застава рухомого майна) за № 17205030, яким накладено заборону відчуження. Об`єктом обтяження за № 17205030 є автомобіль легковий, Honda Аccord 2.0, 2006 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 . Боржником за обтяженням є ОСОБА_2 , код: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 . Документом-підставою реєстрації обтяження є договір купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 951/к, виданий: 09.11.2018, видавник: ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А., реєстраційний номер 662.

Позивачем зазначено, що вважає, що цей арешт безпідставно обмежує право власності чинного власника ОСОБА_1 . Позивач відкрито придбав спірний автомобіль і поставив його на облік на своє ім`я. При цьому автомобілю був присвоєний державний номерний знак НОМЕР_4 . Право власності позивача, підтверджується виданим на його ім`я свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , виданого та зареєстрованого ТСЦ 3245 23.05.2019 року за реєстраційним номером автомобіля - НОМЕР_4 , 2006 року випуску, марки «HONDA», моделі «ACCORD», номер шасі НОМЕР_1 .

У позовній заяві зазначено, що між позивачем і відповідачем немає жодних договірних зобов`язань, або обов`язку відповідача забезпечити виконання зобов`язання, як третьої особи перед обтяжувачем, що виключає можливість накладення приватного обтяження на його рухоме майно. Як вбачається з витягу на момент внесення запису про обтяження майна власником Honda був ОСОБА_3 (з 06.12.2014р.), у якого позивач 28.05.2019р., придбав даний автомобіль Honda. При цьому номерним знаком НОМЕР_6 , що перебував у власності ОСОБА_3 був д.н.з. « НОМЕР_7 ». Тобто, на момент внесення запису про обтяження, легковий автомобіль із зазначеним у внесеному обтяженні державним номерним знаком взагалі не перебував на обліку.

Позивачем вказано, що ОСОБА_3 також придбав автомобіль не у боржника ОСОБА_2 , а у ОСОБА_4 який був власником аж з 07.06.2014р. Таким чином, державний реєстратор 07.12.2018р. наклала обтяження на майно, яке на той час (вже 4,5 роки) не належало боржнику.

Позовна заява також обґрунтована тим, що оскільки станом на 07.06.2014р. будь-які обтяження щодо автомобіля Honda Accord 2.0, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , Номер об`єкта: НОМЕР_1 належного на той момент ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) були відсутні, то наступні власники - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , та позивач усі є добросовісними набувачами які набули право власності на даний автомобіль без його обтяжень. Те, що на момент відчуження ОСОБА_2 автомобіля обтяження автомобіля були відсутні, підтверджується, крім даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна, ще й Рішенням Апеляційного суду Чернівецької області від 15.05.2014р. (справа 726/2- 2809/13), наявним в ЄРСР, відповідно до якого було скасовано заборону на відчуження автомобіля «HONDA», моделі «ACCORD» д.н.з. НОМЕР_2 . Виходячи із даних ЄРСР дане рішення не скасоване, і на момент зняття автомобіля «HONDA», моделі «ACCORD» д.н.з. НОМЕР_2 з обліку ОСОБА_2 набрало законної сили. Відповідно, автомобіль «HONDA», моделі «ACCORD» д.н.з. НОМЕР_2 07.06.2014 р. був знятий з обліку та відчужений правомірно.

Позовна заява мотивована тим, що на даний час позивач виявив обтяження за серійним (VIN) номером НОМЕР_1 , що співпадає з відповідним номером автомобіля «HONDA», моделі «ACCORD» належного позивачу. В зв`язку із цим позивач вважає, що це обтяження безпосередньо впливає на реалізацію позивачем права розпорядження належним йому майном. Існування накладеного обтяження майна порушує Конституційне право позивача передбачене статтею 41 Конституції України, яка встановлює, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, та аналогічного змісту норму - частину 1 статті 321 ЦК України.

За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.04.2022 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.07.2022 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову, в яких ДП «Національні інформаційні системи» вказують, що, в силу вимог Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 року, вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання обтяжувачем електронної заяви до ДП «НАІС» або паперової заяви до державної нотаріальної контори та приватного нотаріуса добровільно або на виконання рішення суду. ДП «НАІС», як Реєстратор Реєстру виконує суто механічну функцію по внесенню/виключенню до/з Реєстру відомостей про обтяження майна на підставах передбачених чинним законодавством України. Закон покладає відповідальність за достовірність відомостей в заяві на обтжувача. Крім того зазначено, що єдиним належним суб`єктом, на якого законом покладено обов`язок щодо здійснення реєстрації відомостей про припинення/змін обтяження є обтяжувач (в даному випадку це ТОВ «Вердикт Капітал».

09.08.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача у якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відзив обґрунтовано тим, що 09.11.2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №951/К, відповідно до якого Пат «Дельта Банк» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту, в тому числі за Договором кредиту №1. 07.12.2018 на підставі вищезазначеного договору було накладено обтяження на автомобіль Honda Accord 2.0, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 , Номер об`єкта: НОМЕР_1 . Так, відповідачем у відзиві зазначено, що автомобіль був придбаний позивачем 23.05.2019 року, тобто в період дії обтяження №17205030 від 07.12.2018, період дії до 07.12.2023.

Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, до суду 22.11.2022 року надійшла заява представника позивача у якій зазначено, що у разі неявки сторони позивача в судове засідання розгляду справи без їх участі за наявними матеріалами і задовольнити позов у повному обсязі.

Відповідача в судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 03.12.2022 року надійшло клопотання відповідача, про розгляд справи без участі відповідача.

Третя особа ДП «Національні інформаційні системи» судове засідання не з`явилася, свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У поданих поясненнях просили розгляд справи проводити без участі представника ДП «НАІС» за наявними в матеріалах справи документами.

Третя особа ОСОБА_2 судове засідання не з`явилася, свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не сповістила.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що , з 23.05.2019 року позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля Honda Accord 2.0, 2006 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (а.с.4).

Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що між позивачем і відповідачем немає жодних договірних зобов`язань, або обов`язку відповідача забезпечити виконання зобов`язання, як третьої особи перед обтяжувачем, що виключає можливість накладення приватного обтяження на його рухоме майно. Як вбачається з витягу, на момент внесення запису про обтяження майна власником Honda був ОСОБА_3 (з 06.12.2014р.), у якого позивач 28.05.2019р., придбав даний автомобіль Honda. При цьому, номерним знаком НОМЕР_6 , що перебував у власності ОСОБА_3 був д.н.з. « НОМЕР_7 ». Тобто, на момент внесення запису про обтяження, легковий автомобіль із зазначеним у внесеному обтяженні державним номерним знаком взагалі не перебував на обліку.

Так, як вбачається з Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна долученого до позовної заяви № 78057148 від 11.02.2022 року 14:13:54 на транспортний засіб Honda Accord 2.0, 2006 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_1 , номер державної реєстрації: НОМЕР_2 , з 07.12.2018 16:10:10 за № 17205030 реєстратором філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» Кондратюк Наталією Сергіївною зареєстровано обтяження, застава рухомого майна, заборона відчуження на підставі договору купівлі-продажу майнових прав, серія та номер: 951/К виданий: 09.11.2018, видавник: ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», посвідчений приватний нотаріусом Київського міського нотаріального кругу Юдіним М.А., реєстраційний №662, боржник ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ), розмір основного зобов`язання 1346840,77 грн., строк виконання зобов`язання 07.12.2023, термін дії : 07.12.2023, отяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (а.с.5).

Таким чином, станом на час придбання позивачем транспортного засобу 23.05.2019 року діяло вказане обтяження до 07.12.2018 до 07.12.2023 року.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

Статтею 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19).

Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком.

Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19).

Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Судом критично оцінюються посилання позивача, що рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 15.15.2014 року (справа 726/2-2809/13, яке наявне в ЄРСР, відповідно до якого було скасовано заборону на відчуження автомобіля «Honda», моделі «Accord» д.н.з. НОМЕР_2 , яке набрало законної сили та не скасовано, оскільки до позовної заяви долучено рішення з Єдиного держаного реєстру судових рішень, яке є знеособлене та містить лише відомості «Особа 1», «Інформація 1», що в свою чергу позбавляє суд можливості перевірити обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Під час розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження обставини викладені у позовній заяві та позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що застава спірного транспортного засобу не була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання ним автомобіля Honda Accord 2.0, 2006 року випуску, номер об`єкта: НОМЕР_1 .

Таким чином, оскільки обтяження на майно позивача було накладене в передбачений законом спосіб до придбання цього майна позивачем, суд, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273,280-289, 352, 354, п.п. 15.5 п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, ЦПК України, суд,-

вирішив:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» третя особа: ОСОБА_2 , ДП «Національні інформаційні системи», Головний сервісний центр МВС про усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було проголошено лише вступну і резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, цей строк обчислюється з дня складання повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 06.12.2022 року.

Суддя: