Справа №755/6028/20
Провадження № 2/201/277/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Алекскредит (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 28.04.2020р. звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовною заявою ТОВ "Алекскредит" (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Дорошкевич В.Л., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 4-9).

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 13.04.2021р. цивільну справу направлено для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. № 63-65).

24.05.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за підсудністю з Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ТОВ "Алекскредит" (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Дорошкевич В.Л., приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. № 68).

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 15.05.2020р. за клопотанням позивачки було вжито заходи забезпечення позову та зупинено виконання на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. 30.03.2020р. зареєстрований в реєстрі за № 4743 (а.с.№54-55).

Також, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 15.05.2020р. за клопотанням позивачки витребувано докази у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Дорошкевич В.Л. та приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика В.В. (а.с.№47-48).

Вищезазначена ухвала третіми особами не виконана.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 28.05.2021р. прийнято до розгляду цивільну справу та відповідно до положень ч.5 ст.279 ЦПК України призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. №70).

Оскільки від відповідача у справі - ТОВ "Алекскредит", навіть після отримання копії позову з додатками та ухвали судді Ткаченко Н.В. від 28.05.2021р. про прийняття до розгляду цивільної справи (а.с. № 75), суду не надійшов відзив на позов, а від обох третіх осіб повернулися конверти, в яких були копії позову з додатками та ухвала судді Ткаченко Н.В. від 28.05.2021р. про прийняття до розгляду цивільної справи (а.с. № 76, 77), суддею Ткаченко Н.В. ухвалою від 24.12.2021р. здійснено перехід до розгляду справи зі спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 78).

Враховуючи, що позивачкою Дніпровському районному суду м. Києва були подані додаткові докази (а.с. № 36, 38-39), які ОСОБА_1 отримала під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л., а також наявність відомостей про номер виконавчого провадження (ВП № 61691380) та ідентифікатор доступу, що, в свою чергу, дає суду можливість переглянути матеріали виконавчого провадження в АСВП, необхідності у витребувані повторно у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. заявлених позивачкою доказів, немає.

В обґрунтування позовних вимог позивачка в позовній заяви посилалася на те, що 30.03.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 4743 про стягнення з позивачки на користь ТОВ "Алекскредит" кредитної заборгованості у розмірі 18 434 грн.30коп. Позивачка вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням законодавства, а тому є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що стягувачем для вчинення напису не було надано затвердженого законодавством переліку документів, які підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором, а в свою чергу нотаріус не перевірив надані йому для вчинення напису документи, отже, вчинив оскаржуваний виконавчий напис без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора, належними доказами якої можуть бути виключно первинні документи. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було враховано, що пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. по справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним. Позивачка просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4743 від 30.03.2020р. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості у розмірі 18 434 грн.30коп. а також вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених судових витрат по оплаті судового збору.

Позивачка в судове засідання по справі 21.03.2022р. не з,явилася, про дату розгляду справи була повідомлена належним чином за номером телефону, який нею зазначено по тексту позову (а.с. № 84, 85), при подачі позову просила справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, отже за її відсутності (а.с. № 12).

В судові засідання по справі, які були призначені на 10.02.2022р. та 21.03.2022р. відповідач та треті особи (або їх представники) повторно не з,явилися, про дату розгляду справи повідомлялися відповідно до вимог ЦПК України, про що в матеріалах справи наявні докази (а.с. № 79-82, 84-88).

За вищезазначеного, суд ухвалив рішення в судовому засіданні 21.03.2022р. за відсутності усіх сторін (їх представників) та без фіксації судового процесу технічними засобами у відповідності до положень ст. 223 та ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Підстав для ухвалення заочного рішення у справі не має, оскільки відсутня сукупність умов, яка передбачена для заочного розгляду справи частиною 1 статті 280 ЦПК України (в нашому випадку, немає згоди позивачки на ухвалення саме заочного рішення суду).

Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доводам та запереченням сторін в сукупності з наданими письмовими доказами та положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

По тексту позову ОСОБА_1 стверджує, що ніякої нотаріальної угоди (кредитного договору) з ТОВ "Алекскредит" вона не укладала (а.с. № 5, абз.1).

Відповідач, отримавши копію позову з додатками, судові повістки в судові засідання 10.02.2022р. та 21.03.2022р. (а.с. № 70, 71, 75, 79, 80, 84, 86), цих обставин не спростував, відзиву суду не направив, нотаріальної угоди (кредитного договору) або договору, укладання якого відбувається шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором та/або комбінацією логіну та пароля особистого кабінету позичальника (так званого е/договору), суду не скерував.

Так само, приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. не було виконано ухвалу судді Дніпровського районного суду м. Києва Яровенко Н.О. від 15.05.2020р. про витребування копій документів, які стали підставою для вчинення ним 30.03.2020р. виконавчого напису № 4743 (а.с. № 47-48).

При розгляді справи встановлено, 30.03.2020р. приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі №4743 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Алекскредит" заборгованості у розмірі 18 434грн. 30коп.

Ці обставини підтверджено копією постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження ВП № 61691380 від 02.04.2020р. (а.с. №38-39).

Згідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" (в редакції від 13.02.2020р.) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст.88 цього Закону (в редакції від 13.02.2020р.) нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Відповідно до пункту 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172.

Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018р. справа N 61-10285св18.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017р. у справі № 6-887цс17.

З тексту постанови приватного виконавця виконавчого округу Київської області Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження ВП № 61691380 від 02.04.2020р. (а.с. №38-39) можна зробити висновок, що приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. при вчиненні нотаріальної дії (виконавчий напис №4743 від 30.03.2020р.) керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172.

Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів") для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано КМУ опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови КМУ № 662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови 22.02.2017р. колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту.

Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, з моменту її прийняття.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами".

Відповідач не підтвердив обставин, що виконавчий напис 30.03.2020р. було вчинено приватним нотаріусом на підставі саме нотаріально посвідченого кредитного договору.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Постановою N662 Перелік документів доповнено після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. у справі N 826/20084/14 постанову N 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017р. та 04.04.2017р. виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р. зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017р у справі N 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову КМУ N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса".

Отже, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 30.03.2020р. не врахував, що станом на 30.03.2020р. Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є нечинні, а тому повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України "Про нотаріат".

Пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, а як зазначено вище, ТОВ "Алекскредит", отримавши позов, в якому позивачка стверджувала, що ніякої нотаріальної угоди (кредитного договору) з ТОВ "Алекскредит" вона не укладала (а.с. № 5, абз. № 1), відзиву суду не скерував, будь-якого кредитного договору (паперового або е/договору), який би був укладений з ОСОБА_1 , суду не надіслав.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає, що при розгляді справи, враховуючи положення ст.13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства та положення ч.10. ст. 84 ЦПК України (невиконання ухвали від 15.05.2020р. про витребування доказів), наявні достатні правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису № 4743 від 30.03.2020р. таким, що не підлягає виконанню.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені останньою судові витрати по оплаті судового збору 1 261 грн. 20коп. (за подачу позовної заяви - у розмірі 840 грн.80коп. та заяви про забезпечення позову - у розмірі 420 грн. 40коп. (а.с.№2, 3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", правовою позицією ВСУ від 05.07.2017р. у справі за №6-887цс17, постановами Верховного Суду від 23.01.2018р. у справі №310/9293/15ц, від 10.10.2018р. у справі N 61-10285св18, постановами Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019р. у справі № 910/13233/17, від 21.09.2021р. у справі №910/10374/17, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Алекскредит (треті особи - приватний виконавець виконавчого округу Київської області Дорошкевич Віра Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем 30.03.2020р. зареєстрований в реєстрі за № 4743, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" заборгованість у розмірі 18 434 грн.30коп., - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Алекскредит" на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 261 грн. 20коп.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: Ткаченко Н.В.