ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 444/546/22 Номер провадження 22-ц/814/1710/22Головуючий у 1-й інстанції Вельможна І.В. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Пікуля В.П.,

за участю секретаря судового засідання - Ряднини І.В.,

представника стягувача, ОСОБА_1 , - адвоката Халабурдіна С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві апеляційну скаргу стягувача, ОСОБА_1 , на ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2022 року, що постановлена за результатом розгляду заяви боржника, ОСОБА_2 , про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України

за поданням приватного виконавця Виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, подане у виконавчому провадженні АСВП №56877086, стягувач - ОСОБА_1 , боржник - ОСОБА_2

УСТАНОВИВ:

короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції;

У березні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, посилаючись на те, що 04.03.2022 постановою начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення прикордонної служби «Краківець» йому було відмовлено в перетинанні державного кордону на виїзд з України у зв`язку із наявним обмеженням, встановленим ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2022 року.

Необхідність скасування обмеження обґрунтовував тим, що про наявність вказаної ухвали дізнався лише 04.03.2022, оскаржити в апеляційному порядку він її не може так як Харківськими апеляційний суд не працює з причин активних бойових дій на території м. Харкова та Харківської області. У зв`язку із введенням воєнного стан його родина була вимушена виїхати за межі України, як біженці, і тим самим виконати рішення суду він не має можливості. Він є інвалідом 1 групи з наданням постійного стороннього догляду, який здійснюють члени його сім`ї і він має знаходитись з ними; забезпечити такий догляд в безпечному місці на території України він не має можливості через перенаселення західних регіонів України через воєнний стан.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2022 рокузадоволено заяву ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Скасовано тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - громадянину України ОСОБА_2 , яке встановлено ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2018 до виконання зобов`язань покладених на нього за виконавчим документом (виконавчий лист №621/302/17 від 17.04.2018 року), виданим Зміївським районним судом Харківської області 16.07.2018.

короткий зміст вимог апеляційної скарги

Із вказаною ухвалою не погодився стягувач у виконавчому провадженні, ОСОБА_1 , та оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі прохав ухвалу місцевого суду скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу;

Скаржник вказував на безпідставність висновку суду про відсутність обставин, які свідчать ухилення боржника, ОСОБА_2 , від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду. Боржник обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, отримав постанову приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження 03.08.2018, однак протягом 5-ти робочих днів з дня отримання не надав приватному виконавцю декларацію про доходи та майно, всупереч вимогам п. 3 ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження».

Боржник не допустив приватного виконавця до свого домоволодіння для перевірки майнового стану, про що 08.08.2018 приватним виконавцем було складено відповідний акт, та у подальшому, ухвалою суду за поданням приватного виконавця надано дозвіл на примусове проникнення до житла.

За боржником зареєстровані транспортні засоби, однак ОСОБА_2 на протязі чотирьох років не повертає борг.

Воєнний стан в Україні не є підставою для скасування боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, скільки бойові дії відбуваються не по всій території Україні. У той же час, безпідставне скасування встановленого боржнику обмеження може остаточно позбавити стягувача можливості отримати кошти, тобто рішення суду не буде виконане.

узагальнених доводів та заперечень інших учасників справи;

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача ОСОБА_2 на адресу Полтавського апеляційного суду не надходив.

Від ОСОБА_2 з електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційну електронну адресу Полтавського апеляційного суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. (а.с. 69)

встановлених судом першої інстанції та неоспорених обставин, а також обставин, встановлених судом апеляційної інстанції, і визначених відповідно до них правовідносин; мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу;

Місцевим судом установлено, що на виконанні приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В. перебуває виконавче провадження № 56877086 на загальну суму стягнення з урахуванням розміру суми стягнення, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця, всього 302 239,26 грн, з примусового виконання виконавчого листа № 621/302/17, виданого 16.07.2018 Зміївським районним судом Харківської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми боргу за договором позики від 01.10.2016 242 151,00 грн, 242 15,10 грн штрафу за прострочення зобов`язання, 816,02 грн 3% річних, а всього 267 182,12 грн.

Постанова про відкриття виконавчого провадження була надіслана сторонам рекомендованим листом 30.07.2018. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

На вимогу приватного виконавця, протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження, в порушення п. 3 ч. 5 ст. 19 до Закону України «Про виконавче провадження», боржником декларацію про доходи та майно не надано.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 09.11.2018 подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Ю.В., про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання ним своїх зобов`язань задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта України для виїзду за кордон ОСОБА_2 до виконання зобов`язань покладених на нього за виконавчим документом (виконавчий лист № 621/302/17 від 17.04.2018 року), виданим Зміївським районним судом Харківської області 16.07.2018.

04.03.2022 постановою начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення прикордонної служби «Краківець» йому було відмовлено в перетинанні державного кордону на виїзд з України у зв`язку із наявним обмеженням, встановленим вищевказаною ухвалою.

Місцевий суд, посилаючись на введений президентом України, Володимиром Зеленським , Указом № 64/2022 воєнного стану в Україні, та внесення Кабінетом Міністрів змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України, серед іншого, щодо перетинання кордону в період дії на території України воєнного стану осіб з інвалідністю, встановивши, згідно з копії посвідчення ОСОБА_2 є інвалідом І групи, та відсутність докази, які б давали підстави вважати, що він має намір ухилитися від виконання рішення суду, відсутні, дійшов висновку, що ОСОБА_2 умисно не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а здійснює виконання в межах можливості та фінансового стану, більш того, виходячи з умов введення воєнного стану в країні, безпосередніх бойових дій на території Харківської області, факту того, що життя та здоров`я людини є найвищими цінностями суспільства, доводи заяви ОСОБА_2 про необхідність скасування йому тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України є слушними та приймаються судом як мотивовані.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Порядок виконання рішень визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Зокрема, п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право державного виконавця звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли, зокрема, він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Про ухилення боржника від добровільного виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; за рішеннями майнового характеру неподання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларації про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно не з`являтися на вимогу виконавця; не надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Тобто, ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Відповідно до ч. 3 ст. 441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Вказаною статтею не визначено підстав (чи умов), за наявності яких суд визнає заяву вмотивованою та скасовує боржнику тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України. Разом із тим, за змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення, що примусово виконується у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». При цьому згідно з ч. 3 ст. 441 ЦПК України такий захід встановлюється на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17 квітня 2018 року, що набрало законної сили та не було скасоване за результатом його оскарження відповідачем ОСОБА_2 в касаційному порядку, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у загальній сумі 267 182,12 грн.

На виконання вказаного рішення суду 16.07.2018 був виданий виконавчий лист № 621/302/17 та пред`явлений стягувачем до примусового виконання приватному виконавцю (АСВП № 56877086).

Виконавче провадження відкрито 27.07.2018.

Копію постанови про відкриття виконавчого поводження вручено боржнику 03.08.2018.

Рішення суду боржником добровільно не виконано, що останнім не заперечується. виконавче провадження не закінчено.

Відтак, з 03.08.2018 боржник обізнаний про відкрите відносно нього виконавче з примусового виконання рішення Зміївського районного суду Харківської області від 17 квітня 2018 рокуу справі № 621/302/17.

Наявність інвалідності боржника, переміщення членів його сім`ї за межі України у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, а також сам факт введення в Україні з 24.02.2022 воєнного стану, що триває наразі, не звільняють боржника від обов`язку виконати рішення суду.

Будь-яких доказів на підтвердження вчинення ним дій на виконання рішення суду не надано, при цьому матеріали справи містять докази про наявність у боржника на праві власності рухомого майна (за боржником зареєстровано п`ять транспортних засобів).

Висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_2 умисно не ухиляється від виконання своїх зобов`язань, а здійснює виконання в межах можливості та фінансового стану, є виключно припущенням суду.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Факт ухилення боржника від виконання вказаного рішення суду вже встановлений в ухвалі, яка є законною та не скасованою у передбаченому законом порядку, а звертаючись до суду із заявою про скасування встановленого обмеження у праві виїзду, боржник не довів перед судом жодними належними і достатніми доказами вчинення ним дії з виконання. Навпаки, матеріали подання приватного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника, вбачається, що ОСОБА_2 не допустив приватного виконавця до свого домоволодіння для перевірки майнового стану, про що приватним виконавцем був складений відповідний акт (а.с. 165 т. 1).

Саме лише посилання боржника на неможливість виконання через виїзд сім`ї за кордон, наявність у нього інвалідності та необхідність бути із сім`єю, та введення воєнного стану на території України з 24.02.2022, не є мотивованими підставим, у розмінні ч. 3 ст. 441 ЦПК України, для скасування судом тимчасового обмеження у праві виїзду.

ОСОБА_2 є внутрішньо-переміщеною особою у місто Львів, де не ведуться активні бойові дії, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження потреби останнього за станом свого здоров`я у сторонньому догляді членів сім`ї, чи неможливості забезпечення такого догляду в межах України, а тому висновок суду про вмотивованість доводів боржника та необхідність скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України через воєнний стан в Україні та активні бойові дії на території Харківської області, є безпідставними.

Положення постанов КМУ від 29.03.2022 № 383 та від 01.04.2022 № 399, на які послався суд першої інстанції, які передбачають можливість перетину державного кордону України на виїзд осіб з інвалідністю у період воєнного стану в Україні, не свідчать про наявність безумовних підстав для скасування встановлених у передбаченому законом порядку для таких осіб обмежень. Так, ОСОБА_2 хоч і є інвалідом 1 групи, однак його право на перетин легітимно обмежено та вказані постанови легітимність такого обмеження не скасовують.

Разом із тим, безпідставне скасування такого обмеження приводить до порушення права стягувача на «справедливий суд», складовою якого є право на виконання рішення суду.

Аналогічний висновок у справі з подібними правовідносинами викладений у постанові Верховного Суду від 30.10.19 № 760/1293/17.

У справі «Soering vs UK» від 7 липня 1989 року Європейський суд з прав людини визначив, що Конвенція як основоположний правовий акт, що підтверджує, забезпечує та надає захист прав людини, визначає, що її гарантії мають бути реальними та дієвими. Також, будь-яке тлумачення гарантованих прав та свобод, повинно відповідати загальним положенням Конвенції, метою якої є забезпечення і сталий розвиток цінностей демократичного суспільства. Тобто, на державі лежить безпосередній обов`язок дотримуватися прав та свобод особи і забезпечувати своєчасне та в повному обсязі виконання судових рішень, що набрали законної сили. Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції.

Апеляційним судом не вбачається порушення ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, оскільки тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України передбачене національним законодавством, переслідує легітимну мету, є пропорційним (наявне дотримання балансу прав та інтересів), разом із тим чинне законодавство України містить механізми скасування такого обмеження. Зокрема редакція цивільно процесуального кодексу України від 03 липня 2018 року, якою статтю 441 ЦПК України було доповнено пунктами, відповідно до яких суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника; цю заяву суд розглядає у десятиденний строк; ухвала за результатами розгляду цієї заяви може бути оскаржена; відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність такого скасування.

висновків за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції;

В силу положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2022 року вказаним вимогам не відповідає.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, серед іншого: недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.

Враховуючи те, що ухвала Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2022 року не відповідає вимогам законності та обґрунтованості, а тому підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Керуючись п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Зміївського районного суду Харківської області від 22 квітня 2022 року - скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках, визначених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 грудня 2022 року.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

В.П. Пікуль