Провадження №2-о/521/24/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2022 р. м.Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Роїк Д.Я.

за участю секретаря судових засідань - Гончаревської І.В.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку окремого провадження, заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем.

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її донька ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . Вказувала, що вона з донькою, яка була інвалідом з дитинства, проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільний бюджет, та витрати на харчування, лікування та оплату комунальних платежів. Донька через інвалідність не мала власної сім`ї, тяжко хворіла, потребувала догляду та сторонньої допомоги. На момент смерті донька була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , в будинку, який заявник придбала для доньки 02.04.2018 року. Сама заявник, на час відкриття спадщини, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , однак, не проживала там. Оскільки спадкоємець пропустила строк на звернення із заявою про отримання спадщини і не була зареєстрована разом із спадкодавцем, їй необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Встановлення даного факту дозволить заявнику подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті її доньки.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 року заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судове засідання. Сторонам надіслано копію ухвали суду.

Також ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.11.2021 року задоволено клопотання заявника, витребувано від Малиновської державної нотаріальної контори відомості щодо заведення спадкової справи.

Представник заінтересованої особи Одеської міської ради до суду не з`явився, про дату та час судового засідання був сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник заявника подав до суду заяву, у якій просив провести судове засідання за його відсутності, заяву підтримав та просив задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, докази, що додані до заяви, вирішуючи питання, передбачені ст. ст. 12, 264 ЦПК України, суд виходить з такого.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис №33, її матір`ю зазначена: ОСОБА_1 .

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Заявник зазначала, що після смерті доньки відкрилась спадщина, однак, вона не може подати заяву про прийняття її спадщини та не може отримати свідоцтво про спадщину за законом у в`язку з пропуском строку на прийняття такої, при цьому заявник зазначає, що є такою, що фактично її прийняла, оскільки проживла та доглядала за донькою протягом усього її життя та до дня її смерті. Потреба у догляді була зумовлена тим, що згідно довідки до акта огляду МСЕК Серія 2-18 ОА №094959 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 була інвалідом з дитинства й згідно повторного огляду від 20 січня 1999 року їй було встановлено безстроково другу групу інвалідності. З 14 березня 2011року ОСОБА_2 довічно отримувала пенсію по інвалідності. Оскільки доньку з народження заявник виховувала сама, то донька завжди проживала з нею, адже власної сім`ї через стан здоров`я ніколи не мала, потребувала постійного догляду й допомоги. Заявник вказує, що крім неї допомогу доньці було нікому надавати.

Судом досліджено Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 на праві власності належав ОСОБА_2 . Право власності було зареєстровано 02 квітня 2018 року, номер запису про право власності: 25589862.

Судом досліджено заяву від громадян, проживають наближено до спадкового домолодіння, складену ними 27 вересня 2021 року, згідно якої ОСОБА_1 постійно мешкала з ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство. На підтвердження місця проживання заявників до заяви було додано копії паспортів громадян.

Також суд приймає до уваги довідку від 29 вересня 2021р., складену керівником ОСОН КМ «Сахарний», згідно якої ОСОБА_1 постійно мешкала з ОСОБА_2 однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство.

Таким чином матеріалами справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 є матір`ю померлої ОСОБА_2 , проживала з донькою за адресою АДРЕСА_1 до їїо смерті, здійснювала догляд за донькою, утримувала та утримує житло.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України визначено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 319 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1 ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Перевіряючи законність судових рішень у аналогічній ситуації, Верховний Суд у Постанові від 17.01.2022 року, справа 643/790/20, провадження №61-12807св21 прийшов до наступних висновків.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, а саме, те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , та постійно проживала з нею однією сім`єю по день її смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 , що необхідно заявнику для реалізації свого права на отримання спадщини після смерті її доньки, тому суд прийшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

При ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом, відповідно до положень ч. 7 ст.294 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 247, 258-259, 263, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 353-355, п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Одеська міська рада про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлою ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд м. Одеси протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28.01.2022 р.

Суддя: