Справа № 703/178/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та комунального некомерційного підприємства «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої лікуванням потерпілого від злочину,

установив:

Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої лікуванням потерпілого від злочину.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 01.07.2021 близько 17 год. 15 хв. керуючи технічно-справним автомобілем «Кіа», реєстраційний № НОМЕР_1 , та рухаючись по вул. Незалежності в м. Сміла в напрямку від вулиці Рафінадний бульвар до вулиці Тімірязєва, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою та, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості і не зупинився, внаслідок чого скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2 .

Дії відповідача було кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду від 18.11.2021 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

У результаті ДТП ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді через виросткового перелому правої гомілки та перелому голівки правої мало-гомілкової кістки, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Внаслідок отриманої травми ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні КНП «Смілянська міська лікарня» в період з 06.07.2021 по 16.07.2021, тобто 11 ліжко-днів, та на його лікування було витрачено 18300,48 грн. з розрахунку вартості 1 ліжко-дня у розмірі 1663,68 грн.

Оскільки спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п.п.2.3б та п.18.1 ПДР України, з урахуванням того, що відповідач в добровільному порядку витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого ОСОБА_2 не відшкодував, наявні підстави для звернення до суду із вказаним позовом.

Ураховуючи наявність порушення інтересів держави та бездіяльність органів, до компетенції яких віднесені представницькі повноваження у даній сфері, наявні правові підстави для пред`явлення даного позову саме прокуратурою в межах повноважень, визначених ЗУ «Про прокуратуру» та ЦПК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.01.2022 справу було передано на розгляд судді Ігнатенко Т.В.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 25.01.2022 постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

На підставі розпорядження керівника апарату Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 квітня 2022 року справу передано на розгляд судді Биченка І.Я.

22 лютого 2022 року до суду надійшов відзив ОСОБА_1 , у якому він заперечую проти заявлених до нього позовних вимог. Вказав, що 01 липня 2021 року він дійсно здійснив наїзд на ОСОБА_2 , в результаті яких потерпілий отримав тілесні ушкодження. Відповідач стверджує, що він постійно відвідував потерпілого, купував необхідні лікарські препарати для його одужання та покращення самопочуття, допомагав у проходженні огляду, приїздив разом з ним до медичних установ. Вважає розмір витрат на лікування в сумі 18300,48 грн. необґрунтованим та завищеним з урахуванням того, що ОСОБА_2 не перебував безперервно в лікарні, а періодично приїжджав разом з ним. Після проходження медичних процедур він відвозив потерпілого додому. Тобто, перебування потерпілого в медичному закладі займало по часу не більше декількох годин, в зв`язку з чим не було потреби в бронюванні ліжко-дня. Прокурором не надано вагомих доказів щодо обґрунтованості суми ліжко-дня, яка повинна розраховуватись на підставі методики розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування. Просив врахувати, що ДТП сталось 01.07.2021, а період, за який просить стягнути кошти прокуратура з 06.07.2021 по 16.07.2021. А тому, просив в позові відмовити в повному обсязі.

22.03.2022 до суду надійшла відповідь на відзив, в якому прокурор висловив свою незгоду із заявленими ОСОБА_1 запереченнями проти позову та зазначив, що факт перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні з 06.07.2021 по 16.07.2021 підтверджується висновком експерта з посиланням на те, що в цей період часу було проведено операцію. Вартість 1 ліжко-дня була розрахована лікарнею з дотриманням вимог чинного законодавства.

У судове засідання учасники справи не з`явились.

У поданій до суду заяві прокурор Смілянської окружної прокурати Сокольвяк О. просила розгляд справи здійснювати без її участі, позов підтримала повністю та просила її задовольнити.

Представник Смілянської міської ради - Зайвенко Л.М. в направленій на адресу суду заяві просила розглядати справу у відсутності представника міської ради за наявними матеріалами справи. Позов прокурора підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити в повному обсязі. Повноваження представника підтверджуються наявною у матеріалах справи випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої ОСОБА_3 зазначена як представник, який має право вчиняти дії від імені Смілянської міської ради без довіреності.

Представник КНП «Смілянська міська лікарня» в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи лікарня була повідомлена шляхом направлення судової повістки.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання на з`явився про причини неявки суд не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судової повістки та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Згідно поштового повідомлення ОСОБА_1 відмовився від отримання судової повістки.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд прийняв рішення про розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 листопада 2021 року по справі № 703/2852/21 кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито та звільнено відповідача від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Зі змісту даної ухвали слідує, що ОСОБА_1 01 липня 2021 року близько 17 години 15 хвилин керуючи технічно-справним автомобілем «Kia-Besta», реєстраційний № НОМЕР_1 , та рухаючись по вулиці Незалежності в м. Сміла Черкаської області в напрямку від вулиці Рафінадний бульвар до вулиці Тімірязєва, неподалік будинку № 67, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, у результаті чого грубо порушив вимоги п.п.2.3 «б», 18.1 ПДР України, а саме: наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, вчасно не вжив заходів до зменшення швидкості та не зупинився, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_2 , який проходив проїжджу частину вулиці Незалежності справа на ліво відносно напрямку руху автобуса.

У результаті виниклої дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді черезвиростковго перелому правої гомілки та перелому голівки правої мало-гомілкової кістки, які за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень знаходиться у причинному зв`язку із порушенням водієм ОСОБА_1 вимог п.п.2.3 «б», 18.1 ПДР України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_1 судом кваліфіковано як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за що передбачено кримінальна відповідальність відповідно до вимог ч.1 ст. 286 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з повідомленням КНП «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради від 17.08.2021 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні цієї лікарні з 06.07.2021 по 16.07.2021 (всього 11 ліжко-днів). Вартість 1 ліжко-дня в липні 2021 року складала 1663 грн. 68 коп.

Як встановлено з висновку експерта № 05-6-01/207 від 23.07.2021 ним було досліджено медичну картку стаціонарного хворого № 2924 КНП «Смілянська міська лікарня» СМР на ОСОБА_2 , з якої встановлено, що він поступив до відділення код 06 (травматологічне) 06.07.2021 року о 12.45 із скаргами на болі правого колінного суглобу та правої гомілки, порушення функцій опори та ходьби. Зі слів хворого він отримав травму в результаті ДТП 01.07.2021 близько 17.30 год., був збитий автомобілем. 08.07.2021 було проведено операцію № 200, виписаний 16.07.2021. За висновком експерта згідно даних наданих медичних документів у ОСОБА_2 мало місце наступне: черезвиростокий перелом правої гомілки та перелом голівки правої мало-гомілкової кістки. Дані ушкодження виникли від дії твердого тупого предмета, могли бути спричинені за механізмом ДТП, який вказаний у постанові слідчого, за давністю спричинення можуть відповідати часу події, що зазначений у постанові, і за ознакою тривалого розладу здоров`я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно з приписами ст. 3, 4 ЦПК України захисту підлягають порушене, невизнане або оспорюване право особи чи інтерес, а також державний чи суспільний інтерес.

Порядок відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, встановлений § 2 Глави 82 ЦК України.

Так, за змістом ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

За змістом наведеної норми матеріального права обов`язок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, покладається саме на винну особу, яка вчинила цей злочин, і заподіяла шкоду здоров`ю потерпілої, як умисними, так і необережними діями.

В ході розгляду справу судом встановлено, що 01.07.2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні. Причиною ДТП стало порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Наведені обставини відповідачем не заперечуються.

Разом з тим, заперечуючи проти заявлених вимог, відповідач стверджує, що прокурором необґрунтовано суму заявлених позовних вимог та не додано розрахунку вартості перебування пацієнта на стаціонарному лікуванні.

Такі посилання відповідача суд віхиляє з огляду на наступне.

Пунктом 3 постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року роз`яснено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою КМУ № 545 від 16 липня 1993 року (далі Порядок).

Цим Порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених в стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.

Як вбачається з п.2 Порядку визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентарю та обладнання.

Згідно з п. 3 Порядку визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі, коли при ухвалені вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства.

Обгрунтовуючи свої вимоги прокурором приєднано до матеріалів справи довідку, з якої чітко вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на лікуванні 11 ліжко-днів в період часу з 06.07.2021 по 16.07.2021. Медичною установою було визначено вартість одного ліжко-дня у розмірі 1663 грн. 68 коп., а також загальну вартість понесених цим закладом витрат на лікування потерпілого у розмірі 18300,48 грн. На підтвердження викладеного прокурором було надано також довідку КНП «Смілянська міська лікарня» від 23.02.2022, в якій лікарня навела детальний порядок проведення нею розрахунку вартості одного ліжко-дня у липні 2021 року виходячи із фактичних витрат лікарні у липні 2021 року та загальної кількості проведених ліжко-днів.

В свою чергу відповідач заперечуючи проти позову не зазначив в чому наведені розрахунки суперечать методиці розрахунку вартості послуги з медичного обслуговування.

Відповідно до положень ст.13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Враховуючи наведені норми суд зазначає, що саме посилання відповідача на неправильність проведення розрахунку ліжко-дня без зазначення конкретного порушення під час його обрахунку не може слугувати достатньою підставою для відмови в позові. Крім того, ці посилання спростовуються наданими прокурорами доказами.

Посилання відповідача на те, що відповідач не перебував на стаціонарному лікуванні в період часу з 06.07.2021 по 16.07.2021, а лише проходив медичні процедури протягом декількох годин щодня також не заслуговують на увагу, оскільки цей факт спростовується довідкою КНП «Смілянська міська лікарня» та висновком експерта, з яких чітко вбачається період лікування та його вид стаціонарно, з посиланням на проведене в це час лікування, в тому числі операційне втручання. Крім того, висновком експерта підтверджується факт необхідності проходження потерпілим лікування в зв`язку з отриманням ним травм, які він отримав саме в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мале місце 01.07.2021.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими.

25 листопада 2021 року заступник керівника Смілянської окружної прокуратури звернувся до Смілянської міської ради та КНП «Смілянська міська лікарня» з листом, в якому запропонував їм звернутись до суду з позовом про відшкодування витрат,завданих Смілянській міській лікарні лікуванням ОСОБА_2 від злочину.

Як вбачається з відповіді Смілянської міської ради від 01 грудня 2021 року, Смілянська міська рада з позовом про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину до ОСОБА_1 не зверталась і не планує звертатись.

КНП «Смілянська міська лікарня» у повідомленні від 20.12.2021 року просила прокурора вжити заходів щодо представництва інтересів КНП з приводу стягнення коштів з ОСОБА_1 .

Згідно із Статутом засновником КНП «Смілянська міська лікарня» є Смілянська міська рада.

Частинами 3,4 ст.56 ЦПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду із позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до вимог статті 131-1 Конституції України прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається, у тому числі, представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом.

Підставою представництва прокурором інтересів держави у суді відповідно до статті 23 Закону України «Про прокуратуру» є не здійснення або неналежним чином здійснення захисту інтересів держави органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно з статтею 1 цього Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

У випадках, визначених Законом, на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів громадянина або держави в суді (пункт 2 частини першої статті 2 Закону).

Як було зазначено вище пункт 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання містить пряму вказівку про те, що сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора.

Тобто, у даному випадку незалежно від причин не звернення з відповідним позовом закладу охорони здоров`я прокурор мав право на звернення з цим позовом на підставі закону.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до пункту 2 Рекомендації Rec (2012) 11 Комітету Міністрів Ради Європи державам-учасникам «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції», прийнятої 19 вересня 2012 року на 1151-му засіданні заступників міністрів, якщо національна правова система надає публічним обвинувачам певні обов`язки та повноваження поза системою кримінальної юстиції, їх місія полягає в тому, щоби представляти загальні або публічні інтереси, захищати права людини й основоположні свободи та забезпечувати верховенство права.

Європейський суд з прав людини звертав увагу на те, що сторонами цивільного провадження є позивач і відповідач. Підтримка, що надається прокуратурою одній зі сторін, може бути виправдана за певних обставин, наприклад, при захисті інтересів незахищених категорій громадян (дітей, осіб з обмеженими можливостями та інших категорій), які, ймовірно, не в змозі самостійно захищати свої інтереси, або в тих випадках, коли відповідним правопорушенням зачіпаються інтереси великої кількості громадян, або у випадках, коли потрібно захистити інтереси держави (див. mutatis mutandis рішення від 15 січня 2009 року у справі «Менчинська проти Росії» (Menchinskaya v. Russia), заява № 42454/02, пункт 35).

Згідно із статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Матеріали справи свідчать, що підставою звернення прокурора до суду є неналежне виконання Смілянською міською радою та КНП «Смілянська міська лікарня» своїх повноважень щодо вжиття заходів з відшкодування у встановленому законом порядку витрат комунального закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого від злочину.

Отже в цьому випадку необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку місцевої громади) й особи, винними діями, якої завдано шкоди здоров`ю потерпілого, на лікування якого витрачені кошти комунального закладу охорони здоров`я, та відновлення порушеного порядку відшкодування таких витрат.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

За змістом ч.1,2 наведеної статті судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Згідно п.6 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь держави належить стягнути 992 грн. 40 коп. судового збору.

Понесення будь-яких інших судових витрат матеріали справи не містять

На підставі наведеного, керуючись ст.5, 7,12, 81, 89, 141, 247, 263, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та комунального некомерційного підприємства «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої лікуванням потерпілого від злочину, задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь комунального некомерційного підприємства «Смілянська міська лікарня» витрати, понесені лікуванням потерпілого від злочину, в сумі 18300 (вісімнадцять тисяч триста) гривен 48 (сорок вісім) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 992 грн. 40 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене сторонами безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач Смілянська окружна прокуратура, яка діє в інтересах держави в особі Смілянської міської ради та комунального некомерційного підприємства «Смілянська міська лікарня» Смілянської міської ради, адреса місця знаходження: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Ю. Кондратюка, 25, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя І.Я. Биченко