Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 950/2731/21
Номер провадження2-ві/950/1/22
У Х В А Л А

"27" червня 2022 р. м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі: головуючого судді - Бакланов Р. В. з участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лебедині заяву позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Косолапа В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмежено відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової Олени Володимирівни, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марії Василівни про визнання договору недійсним, припинення речового права, визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації прав, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

На розгляді у Лебединському районному суді знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмежено відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової Олени Володимирівни, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марії Василівни про визнання договору недійсним, припинення речового права, визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації прав, зобов`язання вчинити дії.

У зазначеній цивільній справі від позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 надійшла заява про відвід головуючого судді Косолапа В.М.

Ухвалою від 23 червня 2022 року суддя Лебединського районного суду Сумської області Косолап В.М. визнав заявлений відвід необґрунтованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Згідно ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Підстави, які можуть перешкоджати розгляду заяви про відвід без повідомлення учасників справи не встановлені.

Враховуючи наведене, судом вирішено за доцільне розглянути заяву в судовому засіданні без повідомлення учасників справи, відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, подані заяви, суд приходить до висновку, що заява про відвід судді Косолапа В.М. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 статті 36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді.

Як вбачається із заяви позивачки та її представника, підставами для відводу судді Косолапа В.М. зазначено обставини, які викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України.

Заява обґрунтована тим, що 17.12.2022 позивач звернулась до суду з позовною заявою до товариства з обмежено відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової Олени Володимирівни, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марії Василівни про визнання договору недійсним, припинення речового права, визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації прав, зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою суду від 22.12.2021 позовну заяву залишено без руху із зазначенням недоліків, які 12.01.2022 були усунуті позивачем. Однак, ухвалою суду від 17.01.2022 строк для усунення недоліків позовної заяви було продовжено для визначення які саме дії виконавчого комітету Лебединської міської ради по прийняттю якого саме рішення позивач просить визнати незаконними. 31.01.2022 була подана чергова уточнена позовна заява, однак ухвалою від 07.02.2022 суд повернув позовну заяву позивачу. Постановою Сумського апеляційного суду від 26.05.2022 ухвалу Лебединського районного суду Сумської області про повернення позовної заяви позивачу скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Після повернення матеріалів до Лебединського районного суду Сумської області позивач зазнав грубих порушень прав та законних інтересів від працівників суду, які діяли на виконання розпорядження головуючого судді Косолапа В.М., що стало приводом для звернення до суду та інших установ представником позивача із скаргою від 14.06.2022. Як зазначають позивач та її представник у своїй заяві, такі дії з боку судді Косолапа В.М. є явним порушенням прав та законних інтересів позивача, суб`єктивним проявом до сторони позивача та проявом свавілля у судовій установі.

Суд не вбачає підстав для відводу судді Косолапа В.М. від участі у розгляді зазначеної цивільної справи.

Разом з цим, заявниками не наведено суду підстав і не подано жодних доказів того, що існують інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості та об`єктивності судді, визначених ст. 36 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді в інших цивільних справах не може бути підставою для відводу.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Оцінюючи, чи наявні підстави для відводу за суб`єктивним критерієм, суд доходить висновку, що відсутні будь-які підстави стверджувати, що суддя Клсолап В.М., має та виявляє особисту упередженість під час розгляду цієї справи. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

За об`єктивним критерієм підлягає встановленню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Крім того, суд вважає, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд оцінює обставини у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні. Таким чином, доводи заяви не можуть слугувати підставою для відводу судді та свідчити про наявність сумнівів у їх неупередженості та об`єктивності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право при визначенні його цивільних прав і обов`язків на справедливий публічний розгляд справи протягом розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188).

Згідно із Бангалорськими принципами поведінки суддів, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради Організації Об`єднаних Націй від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим постановлення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, для визначення неупередженості суду належить виходити не тільки з суб`єктивного критерію, але й об`єктивного підходу, який визначає, чи були забезпечені достатні гарантії, аби виключити будь-які законні сумніви з цього приводу (рішення у справі Ferrantelli et Santangelo).

Також у своєму рішенні «Газета «Україна-центр» проти України» Європейський суд з прав людини наголошував, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно визначатись на підставі суб`єктивного і об`єктивного критеріїв. У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, допоки не доведено протилежного. У контексті об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо безсторонності суддів. З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть бути важливими, або іншими словами, «правосуддя має не тільки чиниться, також має бути видно, що воно чиниться». На кону стоїть довіра, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти в громадськість.

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм потрібно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Отже, аналіз практики Європейського суду з прав людини свідчить, що підставами для відводу судді є існування суб`єктивного або об`єктивного критеріїв.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляд певної справи є порушенням права на справедливий суд, так само як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Суд дійшов висновку, що заява позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Косолапа В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмежено відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової Олени Володимирівни, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марії Василівни про визнання договору недійсним, припинення речового права, визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації прав, зобов`язання вчинити дії, є необґрунтованою, тому підстави, визначені ст. 36 ЦПК України для відводу відсутні. Мотиви вказані у заяві не можуть бути підставою для відводу.

Суд приходить висновку, що у задоволенні заяв про відвід судді слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 36-40, 247 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні заяви позивачки ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 про відвід головуючого судді Косолапа В.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмежено відповідальністю «ЗАУЕР», виконавчого комітету Лебединської міської ради, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової Олени Володимирівни, державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Глушак Марії Василівни про визнання договору недійсним, припинення речового права, визнання дій незаконними, скасування державної реєстрації прав, зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяР. В. Бакланов