Провадження № 2/369/642/22
РІШЕННЯ

Іменем України

28.10.2022 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Волчко А.Я.,

при секретарі судового засідання Миголь А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення авансового платежу, стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних, та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

13.11.2020 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення авансового платежу, стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних, та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позову зазначила, що 17.04.2020 року між позивачем та відповідачем було укладено розписку, згідно якої відповідач отримав від позивача першу частину грошових коштів в сумі 30 000,00 грн. в рахунок виготовлення кухні та її поставки за адресою: АДРЕСА_1 , та погоджено термін виконання у 50 днів, при цьому у розписці зазначено, що отриманні грошові кошти є авансом. Під час отримання розписки, сторони домовились в середині травня укласти договір-підряду та поставки кухні за адресою проживання позивача. В обумовлений сторонами строк позивач звернулася до відповідача з метою укладення договору, на що відповідач запросив оплату другої частини авансового внеску. 09.07.2020 року позивач перерахувала відповідачу другу частину авансового внеску в розмірі 10 000,00 грн.

Відповідно до попередніх домовленостей, між сторонами не було укладено договору-підряду та поставки кухні, а належні зобов`язання відповідачем виконанні не були. 03.08.2020 року позивач надіслала відповідачу претензію про повернення авансового платежу, яку ним було отримано 07.08.2020 року.

Позивачка просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму авансового платежу в розмірі 40 000,00 грн. , 3 % річних 314,75 грн., інфляційне збільшення 119,60 грн.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.11.2020 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19.02.2021 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі та зазначив, що між сторонами дійсно була домовленість про виготовлення та встановлення кухні позивачу, на оплату якої позивачем відповідачу було сплачено 30000,00 грн. авансового платежу та 10 000,00 грн. за виконані роботи. Між сторонами була узгоджена орієнтовна сума витрат, яка становила 60 000,00 грн. У термін 40 днів відповідачем була встановлена позивачу кухня. Кухня була встановлена відповідачем у строк 40 днів, що підтверджується скрін-шотами з переписки у «Вайбер», проте позивач як замовник не розрахувалася з відповідачем належним чином.

25.03.2021 року позивачем до суду надана відповідь на відзив, в якій вона вказала, що в погоджений сторонами строк відповідач меблі не поставив, кошти не повернув. Так позивач, вважає, що відповідач свої обов`язки за договором підряду не виконав, наданий позивачем аванс не повернув. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

09.04.2021 року відповідачем до суду подані заперечення щодо відповіді на відзив, просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

21.04.2021 року позивачем до суду подана заява про збільшення позовних вимог, у якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму авансового платежу в розмірі 40 000,00 грн., 3 % річних 804,16 грн., інфляційне збільшення 2374,97 грн., моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн.

Згідно розпорядження керівника апарату Києво-Святошинського районного суду Київської області Дідур М.О. щодо повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано на розгляд судді Волчко А.Я.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.09.2021 року цивільну справу було прийнято до провадження судді Волчко А.Я., постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання.

31.01.2022 року позивачем до суду подана заява про збільшення позовних вимог, у якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 суму авансового платежу в розмірі 40 000,00 грн., пеню 649 200,00 грн., 3 % річних 1777,31 грн., інфляційне збільшення 5565,04 грн., моральну шкоду в розмірі 40 000,00 грн.

Протокольною ухвалою суду від 31.01.2022 року суд ухвалив задовольнити заяву про зміну предмету позову.

У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, заперечував щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Судом встановлено, що відповідно до розписки від 17 квітня 2020 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн. за рахунок виготовлення кухні та її поставки за адресою АДРЕСА_1 ; вказані кошти є авансом; термін виконання 50 днів.

Згідно до дублікату квитанції № Р24А459553382С62224 від 09.07.2020 року ОСОБА_1 перерахувала на рахунок ОСОБА_2 10 000,00 грн.; призначення платежу: переведення особистих коштів.

ОСОБА_1 було направлено ОСОБА_2 претензію про повернення сплачених грошових коштів, у формі авансового платежу з проханням повернути їй авансовий платіж у розмірі 40 000,00 грн. Претензія на якій не зазначено дати та підпису відправника , направлена ОСОБА_2 03.08.2020 року.

Договору підряду на проведення ремонтних робіт сторони не укладали. Про роботи з виготовлення кухні та її поставки домовились в усній формі.

Загальна сума сплачена ОСОБА_1 за виготовлення кухні та її поставки складає 40 000,00 гривень, що не оспорювалося відповідачем.

Згідно скрін-шотів повідомлень з телефону, роздруківки з Viber у переписці між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 велася переписка, предметом якої було спілкування щодо виготовлення кухні, її розмірів, кольору, ціни, обумовлено орієнтовну вартість кухні та її встановлення, а саме 60 000,00 грн.

Також, зазначеними скрін-шотами повідомлень з телефонів роздруківки з Viber у переписці між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зафіксовано процес встановлення кухні та надано фотокопії проєкту кухні та фотокопії вже встановленої кухні.

Відповідно до товарного чеку № б/н від 08.07.2020 року від ФОП ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відповідачем виконані такі роботи: монтаж меблів (підріз, збір, тощо) вартість яких становила - 15 000,00 грн., доставка матеріалу Софіївська Борщагівка 2 500,00 грн.

Згідно видаткової накладної № від 30.06.2020 року, накладних № 3/24 ід 24.06.2020 року, №1-13 від 13.05.2020 року, заявки № 26-0139222 від 17.06.2020 року ОСОБА_2 було придбано низку товарів для встановлення та збору кухні, на загальну суму 29 153,60 грн.

Письмових доказів на підтвердження погодження сторонами об`єму, вартості робіт чи укладення між сторонами договору-підряду, суду не надано, однак з наданих сторонами скрін-шотів повідомлень з телефону роздруківки з Viber, встановлено, що сторонами обумовлювалися орієнтовна вартість кухні та її встановлення, об`єм робіт, колір, розмір відповідних частин кухні та зазначеними скрін-шотами зафіксовано процес встановлення кухні та її вигляд після встановлення.

Так, Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі №753/10840/19, від 18.02.2021 у справі №442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Враховуючи практику Верховного суду, суд вважає надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону роздруківки з Viber належними та допустимими доказами.

Цивільним законодавством прямо передбачені види та форми договорів, насамперед ст. 837 ЦПК України передбачено договір підряду.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Відповідно до ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами.

Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.

Відповідно до ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Аванс при виконанні зобов`язання зараховується до основного платежу, а у разі не виконання зобов`язання - підлягає поверненню в тому розмірі, в якому він надавався та незалежно від того, з вини якої сторони таке зобов`язання не виконано.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Ціна договору є істотною умовою.

Згідно ч. 1 ст. 632 ЦК України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Отже, відповідач виконав, обумовлені усною домовленістю та розпискою від 17.04.2020 року, укладеними між сторонами, умови щодо виготовлення та встановлення кухні, про що суду сторонами надані письмові докази у вигляді роздруківок з Viber, видаткових накладних про отримання та замовлення товарів, скрін-шоти встановленої кухні, де зафіксовано процес встановлення кухні та її фактичне встановлення, а отже у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача та повернення, наданого відповідачу позивачем авансу, оскільки відповідач виконав свої зобов`язання з виготовлення та встановлення кухні.

Оскільки суд відмовляє у задоволені позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача суму авансового платежу в розмірі 40 000,00 грн. та вважає виконаними відповідачем умови усного договору підряду, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 3 % річних 804,16 грн., інфляційного збільшення 2374,97 грн., моральної шкоди в розмірі 40 000,00 грн.

При розгляді справи принцип змагальності учасників процесу та рівності між собою є основоположними. Засада рівності всіх учасників процесу перед законом і судом забезпечує гарантії доступності правосуддя та реалізації права на судовий захист, закріплений в ч.1 ст. 55 Конституції України. Ця засада є похідною від загального принципу рівності громадян перед законом визначеного ч.1 ст.24 основного Закону, і стосується зокрема сфери судочинства.

У ст.81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Таким чином, суд дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджені належними та допустимими доказами у зв`язку з чим в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 12, 19, 81, 83, 141, 229, 258, 265, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу, повернення авансового платежу, стягнення пені, інфляційних витрат та 3 % річних, та відшкодування моральної шкоди, -відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: А.Я. Волчко