Дата документу 06.07.2022
Справа № 334/5104/17
Провадження № 2/334/1389/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2022 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого - судді Гнатюка О.М.,

при секретарі Алєйніковій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

Представник Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу за договором кредиту № 0 від 16.05.2007 року в розмірі 33121,32 доларів США, пені у розмірі 70995 грн.85 коп., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №0 з додатковою угодою від 08.04.2009 року, відповідно до якого відповідач отримав споживчий кредит в сумі 36 500,00 дол. США. Строк дії договору встановлено до 15.05.2028 року, з наданням графіку погашення по кредиту та сплати відсотків за користування ним.

За користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,5 % річних. Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користуванням кредитом (п. 1.3.2 кредитного договору) Проценти нараховуються на суму кредиту, що надана банком позичальнику, і ще не повернута останнім, та сплачуються у порядку, передбаченому п. 1.3 кредитного договору.

Згідно п. 4.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору була прийнята порука ОСОБА_2 згідно договору поруки № 0/П від 16.05.2007 року.

Після отримання кредиту ОСОБА_1 належним чином не виконував грошове зобов`язання в наслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 24.07.2017 року становить по кредиту та процентам у розмірі 33121,32 дол. США, та пені у розмірі 70995 грн. 85 коп., з яких:

24777,98 дол. США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4599,78 дол. США за строк з 10.02.2015 року по 24.07.2017 року;

8343,34 дол. США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 8039,49 дол. США за строк з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року;

25841,84 грн. пеня за невчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 24.07.2016 року по 24.07.2017 року;

45154,01 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 24.07.2016 року по 24.07.2017 року.

Таким чином, представник позивача, посилаючись на умови договору, просить стягнути заборгованість за кредитним договором, проценти та пеню.

2.10.2019 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя постановлено заочне рішення у вказаній справі.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 2.12.2021 року за заявою ОСОБА_2 скасоване заочне рішення від 2.10.2019 року та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача.

Відповідачі про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомляли.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16.05.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого останній отримав споживчий кредит в сумі 36 500,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 184325,00 грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Строк дії договору встановлено до 15.05.2028 року, з наданням графіку погашення по кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Відповідно до п. 1.3.1. договору, за користування кредитними коштами позичальник зобов`язався сплачувати проценти у розмірі 12,5 % річних.

Сторони домовилися, що за умовами договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користуванням кредитом (п. 1.3.2 кредитного договору).

Згідно п. 4.1 кредитного договору у випадку порушення термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, відповідач повинен сплатити позивачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, включаючи день погашення заборгованості.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника, 16.05.2007 року між банком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 0/П, відповідно до умов якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_1 усіх його зобов`язань за договором №0 від 16 травня 2007 року.

08 квітня 2009 року між сторонами по справі укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 16 травня 2007 року, відповідно до якої сторони домовились про зміну графіка погашення кредиту за договором.

Відповідно до виписки за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 16.05.2007 року по 17.05.2007 року, 16.05.2007 року банк перерахував на особовий рахунок ОСОБА_1 кредит у розмірі 36500,00 дол. США, еквівалент якого становить 184325,00 грн.

Після отримання кредиту, ОСОБА_1 здійснив останній платіж 18.12.2014 року, в подальшому належним чином не виконував грошове зобов`язання, в наслідок чого станом на 24.07.2017 року заборгованість по кредиту та процентам становить 33121,32 дол. США, пені у розмірі 70995 грн. 85 коп., з яких:

24777,98 дол. США заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 4599,78 дол. США за строк з 10.02.2015 року по 24.07.2017 року;

8343,34 дол. США заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість в розмірі 8039,49 дол. США за строк з 01.01.2015 року по 30.06.2017 року;

25841,84 грн. пеня за невчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 24.07.2016 року по 24.07.2017 року;

45154,01 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 24.07.2016 року по 24.07.2017 року.

03 лютого 2017 року відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги банку за № 23-1-02/402, № 23-1-02/403 про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.05.2007 року, про що свідчать поштові повідомлення.

До відношень встановлених по кредитному договору застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За приписами ст.1050 ЦК України боржник, який не повернув своєчасно кредитні кошти, зобов`язаний сплатити кредитору неустойку; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч.1 ст.509 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч.1 ст.257 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором з порушення зобов`язання боржником.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ст.554 ЦК України).

03 лютого 2017 року відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були направлені вимоги банку за № 23-1-02/402, № 23-1-02/403 про погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.05.2007 року, про що свідчать поштові повідомлення. Таким чином вимоги до поручителя заявлені у шестимісячний строк.

Згідно зі статтями 525 та 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 №14, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, якщо в кредитному договорі виконання зобов`язання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (ст.533 ЦК України), то за наявності хоча б в однієї зі сторін зобов`язання (у банку-отримувача або в ініціатора платежу) індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України), суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 10.02.2016 по справі №6-1680цс15.

Також суд враховує, що відповідно до п.5.6 Постанови Правління Національного банку України від 18.06.2003 №254 «Про затвердження Положення про організацію операційної діяльності в банках України», виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних операцій.

Враховуючи викладене, оскільки ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо погашення кредиту не виконані, суд доходить висновку, що вимоги позивача є законними, а тому підлягають задоволенню, при цьому суд вбачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості з відповідачів в іноземній валюті - доларах США.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 2ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову.

Відповідно до платіжного доручення № від 24 липня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» сплатив судовий збір у розмірі 13927,47 грн.

Отже, з відповідачів слід стягнути судовий збір у розмірі 6963,74 гривень з кожного.

Керуючись ст.ст. 526-530, 611, 612, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст.4, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, рахунок № НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк, МФО 351005, ) заборгованість за кредитним договором № 0 від 16.05.2007 року по кредиту та процентам у розмірі 33121 доларів США 32 цента та пені у розмірі 70995 грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_3 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ПАТ «УкрСиббанк» (04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, рахунок № НОМЕР_4 в АТ «УкрСиббанк, МФО 351005, ) судовий збір в розмірі 6963,74 гривень з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Гнатюк