К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 липня 2022 року місто Київ

справа № 752/21615/20

провадження № 22-ц/824/2632/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Вербової І.М., Нежури В.А.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва у складі судді Шевченко Т.М. від 29 листопада 2021 року у справі за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення забезпечувального платежу та визнання недійсним договору оренди житлового приміщення; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальних платежах,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про повернення забезпечувального платежу.

Позов обґрунтовано тим, що 14 вересня 2018 року між сторонами було укладено попередній договір купівлі-продажу земельної ділянки та розташованого на ній житлового будинку з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В забезпечення виконання зобов`язання, ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_1 забезпечувальний платіж в розмірі 984 439 грн. 33 коп.

В подальшому виявилося, що будинок почав руйнуватися і знаходиться в непридатному для проживання стані, у зв`язку із чим ОСОБА_3 просив повернути гарантійний внесок.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 відмовляється добровільно повернути забезпечувальний платіж, ОСОБА_3 просив примусово стягнути з нього 984 439 грн. 33 коп.

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позов до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальним платежам.

Зустрічний позов обґрунтований тим, що 14 вересня 2018 року між сторонами було укладено договір оренди житлового будинку АДРЕСА_1 . Умовами договору встановлено, що вартість щомісячної оренди складає 2 000 доларів США.

ОСОБА_3 не сплачував оренду у період з грудня 2018 року по листопад 2020 року, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість в розмірі 48 000 доларів США. Також ОСОБА_3 не здійснював оплату комунальних послуг, внаслідок чого утворився борг в сумі 132 000 грн.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість по орендній платі в розмірі 48 000 доларів США, що еквівалентно 1 353 600 грн., а також заборгованість по оплаті комунальних послуг в сумі 261 142 грн. 62 коп.

У червні 2021 року ОСОБА_3 подав заяву про зміну предмету позову, згідно якої доповнив первісний позов вимогами про визнання недійсним договору оренди житлового будинку від 14 вересня 2018 року та стягнення моральної шкоди в розмірі 900 000 грн.

Короткий зміст ухвали суду

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року справу за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про повернення забезпечувального платежу та визнання недійсним договору оренди житлового приміщення; зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по орендній платі та комунальних платежах передано на розгляд до Обухівського районного суду Київської області.

Ухвала суду мотивована тим, що даний позов повинен розглядатися за правилом виключної підсудності (за місцезнаходженням нерухомого майна).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржник зазначає, що предметом позову є стягнення забезпечувального платежу (грошових коштів), який було внесено за попереднім договором на придбання нерухомого

майна, а тому цей позов має розглядатися за загальним правилом територіальної підсудності (за місцезнаходженням відповідача).

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що 14 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено попередній договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_1 зобов`язався у майбутньому передати у власність ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу (основний договір) земельну ділянку та розташований на ній житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-10).

На виконання умов попереднього договору, ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_1 забезпечувальний платіж в розмірі 984 439 грн. 33 коп.

Також 14 вересня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладено договір № 14/09.10/18 оренди житлового будинку, відповідно до умов якого ОСОБА_3 орендував у ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с.162).

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

За загальним правилом територіальної підсудності, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 статті 27 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Предметом первісного позову у цій справі є стягнення грошових коштів з відповідача (забезпечувальний платіж) внаслідок порушення зобов`язання за умовами попереднього договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання недійсним договору оренди житлового будинку.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення грошових коштів у зв`язку з порушенням стороною договору зобов`язання, об`єктом якого є житловий будинок, а також визнання договору оренди житлового будинку недійсним, має розглядатися за місцем знаходження нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Подібний правовий висновок зроблений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (касаційне провадження № 12-73гс20).

Як убачається з матеріалів справи, нерухоме майно, що є предметом попереднього договору купівлі-продажу та договору оренди, знаходиться по АДРЕСА_1 .

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що даний спір належить розглядати за правилами виключної підсудності - за місцезнаходженням нерухомого майна, тобто в Обухівському районному суді Київської області.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, а тому відхиляються колегією суддів.

З урахуванням викладеного, ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року про передачу справи на розгляд іншого суду є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 29 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 21 липня 2022 року.

Головуючий

Судді: