РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

встановив:

08.09.2022 р. ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, у якому просить:

- позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є дядьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його матір`ю є ОСОБА_3 . З біологічним батьком дитини ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини відсутні. З народження ОСОБА_2 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 у м.чебоксари чуваської республіки російської федерації, але у зв`язку з тим, що остання зловживала алкогольними напоями і наркотичним засобами, а також жодним чином не піклувалась про нього, ОСОБА_4 , яка є бабусею дитини, за погодженням з ОСОБА_3 забрала дитину проживати разом з нею в Україну. З березня 2020 року ОСОБА_2 проживає разом з позивачем, який разом з бабусею ОСОБА_4 займається його вихованням та утриманням. З моменту переїзду малолітнього ОСОБА_2 в Україну, матір ОСОБА_3 жодної участі у його вихованні не приймала, про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не піклувалась та матеріально не забезпечувала. Таким чином, оскільки вказана поведінка ОСОБА_3 свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також нехтування своїми батьківськими обов`язками, позивач вважає, що ОСОБА_3 необхідно позбавити батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 та стягнути з неї аліменти на його утримання, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 12.09.2022 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 23.11.2022 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, свого представника до суду не направила, про дату, час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомила та відзиву не подала.

Враховуючи, що позивач не заперечив проти проведення заочного розгляду справи, при цьому відповідачка, що належним чином повідомлялась про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, відзиву не подала, а тому відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача та представника третьої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що ОСОБА_1 є дядьком малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а його матір`ю є ОСОБА_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження.

З біологічним батьком дитини ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі не перебувала, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини відсутні.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення у частині вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що ОСОБА_3 з моменту переїзду її сина в Україну жодної участі у вихованні дитини не приймає, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток не піклується та дитину матеріально не забезпечує, що свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також нехтування своїми батьківськими обов`язками.

Так, з червня 2019 року малолітній ОСОБА_2 проживав разом зі своєю матір`ю ОСОБА_3 у м.чебоксари чуваської республіки російської федерації, але у зв`язку з тим, що остання зловживала алкогольними напоями і наркотичним засобами, а також жодним чином не піклувалась про нього, ОСОБА_4 , яка є бабусею дитини, за погодженням з ОСОБА_3 забрала дитину проживати разом з нею в Україну.

З письмових доказів, які містяться у матеріалах справи, вбачається, що малолітній ОСОБА_2 з березня 2020 року проживає разом зі своїм дядьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , який разом з бабусею ОСОБА_4 займається його вихованням та утриманням.

Відповідно до копії вироку від 28.07.2021 р. у справі 1-276/2021, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.«в» ч.2 ст. 158 КК РФ, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком на два роки десять місяців.

Судом встановлено, що з моменту переїзду ОСОБА_2 в Україну його матір ОСОБА_3 жодної участі у його вихованні не приймає, про здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток не піклується та матеріально не забезпечує, що свідчить про свідоме ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а також нехтування батьківськими обов`язками.

Крім того, як вбачається зі змісту висновку Органу опіки та піклування ШРДА від 29.11.2022 р. № 109-5349 щодо доцільності позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючись інтересами дитини, відповідно до ст.ст. 164, 165 СК України, Орган опіки та піклування ШРДА вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вимогами ч.ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

У відповідності до ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Водночас, відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно зі ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Також, як роз`яснено в п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що обставини ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по належному вихованню та утриманню дитини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому вважає за необхідне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 .

Щодо вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

При цьому, частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Згідно з ч.ч.2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 242 ЦК України визначено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Опікун є законним представником малолітньої особи та фізичної особи, визнаної недієздатною. Законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа.

Враховуючи, що дитина проживає разом зі своїм дядьком ОСОБА_1 , однак останній на даний час у розумінні положень ст. 242 ЦК України не є її законним представником, суд вважає, що за таких обставин відсутні правові підстави для присудження на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини, оскільки це є передчасним, а тому відмовляє в задоволенні позову в даній частині вимог.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 289, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 , який діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в м.Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

В решті вимог позов задоволенню не підлягає.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: