Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2983/21
Провадження № 2/935/148/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19 грудня 2022 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Пасічного Т.З.

при секретарі Сьомак Л.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом про стягнення заборгованості. В обґрунтування вимог вказав, що 30.01.2020р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 691190216 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, за умовами якого відповідачу було надано кредит на суму 8000 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, у відповідності до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 18 889 грн., з яких 8 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10 889 грн. - сума заборгованості за відсотками. Відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. 31 серпня 2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором, однак заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена. Враховуючи наведене, представник позивача просить стягнути з відповідача вказану в розрахунку заборгованість за кредитом та судові витрати.

Ухвалою судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 29.11.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позовні вимоги не визнає, оскільки не брала на себе жодних грошових зобов`язань, а також у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів щодо наявності вказаної заборгованості. У задоволенні позову просить відмовити з підстав, викладених у відзиві.

У наданий в ухвалі строк від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

30.01.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 691190216. Вказаним договором передбачено такі умови:

п. 1.1 - ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 8000,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно з п.1.3, 1.4 або 1.5 цього договору;

п. 1.2 - кредит надається строком на 30 днів;

п. 1.3 - на період строку, визначеного п.1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 0,01 відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом.

п. 2.1.1.6 - товариство має право укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою;

п. 3.10 - сторони дійшли згоди, що строки позовної давності щодо стягнення неустойки закінчуються разом зі строками позовної давності за основним зобов`язанням;

п. 4.7 - сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис;

Згідно з відомостями в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» ОСОБА_1 31.01.2020 року підписала кредитний договір № 691190216 за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно з графіком розрахунків до договору № 691190216 від 30.01.2020 року ОСОБА_1 зобов`язана повернути кредит у розмірі 8000,00 грн. та сплатити нараховані проценти у розмірі 10 889,00 грн.

Платіжним дорученням від 30.01.2020 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» здійснило ОСОБА_1 переказ коштів по договору № 691190216 від 30.01.2022р. для зарахування на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-0482.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно графіку розрахунків, який є додатком №1 до Договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу - 29.02.2020 року; сума кредиту - 8000 грн. 00 коп; нарахований процент - 24 грн. 10 коп.; до сплати разом - 8024 грн. 00 коп.

Як вбачається з Договору, графіку розрахунків, який є додатком №1 до Договору, вказані документи не містять підписів позичальника ОСОБА_1 , а саме одноразового ідентифікатора, як це передбачено договором. Вказане, незважаючи на те, що позивачем надано окремо довідку щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за підписом директора ТОВ «Таліон Плюс», яка містить одноразовий ідентифікатор, не дає підстав вважати, що відповідач була ознайомлена саме із цими умовами договору та додаткової угоди, копії яких долучено позивачем до позовної заяви.

Також слід зазначити, що, звертаючись із вказаним позовом до суду, позивач не довів факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс».

Представник позивача зазначив, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 691190216 від 30.01.2020 року, однак надав суду лише копію довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 02 липня 2021 року № 17/07 та копію витягу з додаткової угоди № 25 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної 21 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс». Проте договір факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, на який посилається позивач у своєму позові, до матеріалів позову не доданий.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

З доданих до позовної заяви документів вбачається, що кредитний договір укладений 30.01.2020р., тобто пізніше, ніж договір факторингу від 28 листопада 2018 року, на який посилається позивач. За відсутності договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року неможливо встановити предмет такого договору та чи було у ньому передбачено відступлення право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Крім того слід зазначити, що згідно наданої позивачем копії витягу з додаткової угоди № 25 до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеної 21 жовтня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції, зокрема п. 1.3 Договору виклали у такій редакції: ««Право вимоги» - права грошових вимог Клієнта до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.».

Вказану додаткову угоду від 21 жовтня 2020 року суд не може взяти до уваги, оскільки як вбачається з наданих позивачем документів, вона укладена після підписання 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» договору факторингу № 05/0820-01.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, позивачем не доведено факт відступлення права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 691190216 від первісного кредитора ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ «Таліон плюс».

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку із їх недоведеністю.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 3-5, 10, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 274 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», , адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Хоткевича Гната 12, офіс 177 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 19.12.2022 року.

Суддя Т.З.Пасічний