ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 543/740/21 Номер провадження 22-ц/814/662/22Головуючий у 1-й інстанції Гришко О. Я. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Прядкіної О.В.,

суддів: суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника - адвоката Петренка В.П.,

розглянувши в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року прийнятого під головуванням судді Гришка О.Я. в с.Оржиця, зі складанням повного тексту 24 грудня 2021 року,-

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом. Зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано 26.02.2008 року. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказувала, що з моменту розлучення відповідач не бачив сина і взагалі не цікавився його життям. Ухиляється від участі у вихованні та від належного матеріального утримання їхньої спільної дитини. Має заборгованість по сплаті аліментів в розмірі 115 074,28 грн.

Просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 .

Рішенням Оржицького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовлено.

Рішення обґрунтоване тим, що в матеріалах справи відсутні дані про обставини, які б свідчили про винну поведінку відповідача щодо сина та докази свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути з відповідача на свою користь судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги.

Вважає, що судом зроблені висновки, які не відповідають обставинам справи.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 26.02.2008 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Сторони мають сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, позивач зазначала, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд своє рішення мотивував тим, що позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків, не доведено винної поведінки останнього щодо ухилення від виховання сина і свідомого нехтування ним своїми обов`язками.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Суду не надано достатніх доказів такої винної поведінки відповідача, у зв`зку з чим районний суд прийшов до обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову.

Зокрема, як вбачається із повідомлення селищного голови Оржицької селищної ради, ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1 і на обліку соціального супроводу не знаходиться (а.с.43).

Загальне посилання на невиконання ОСОБА_2 протягом тривалого часу батьківських обов`язків по відношенню до сина, з урахуванням наявності спорів між сторонами, про що пояснив відповідач у своєму відзиві на позовну заяву, не свідчить про свідоме ухилення ним від виконання батьківських обов`язків ( а.с.70-72).

Наявність заборгованості по аліментах також не є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Не може бути прийнятий як належний доказ на підтвердження позовних вимог висновок органу опіки і піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 04 листопада 2021 року № 193, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_3 , так як такий висновок не містить обґрунтування підстав для позбавлення відповідача таких прав.

Колегією суддів також не береться до уваги посилання в апеляційній скарзі на застосування висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі № 459/3411/17, провадження № 61-10531св21, так як обставини, встановлені у цій справі не є подібними у даній справі.

Велика Палата Верховного Суду у справі № 147/66/17, постанова від 14 грудня 2021 року зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Так, у справі № 459/3411/17 наявні докази притягнення відповідача до адміністративної відповідальності у зв`язку з невиконанням ним обов`язків щодо виховання дитини.

Також було враховано наявність кримінального провадження стосовно відповідача за фактом побиття дитини, з огляду на зазначене суди прийшли до висновків про наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

У даній же справі таких доказів суду надано не було.

Крім того, відсутні також належні докази про те, що відповідач є явно неблагополучною особою та виявляється особливо непридатним для здійснення належного впливу на свого сина.

Колегія суддів бере до уваги, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49).

Таким чином, доводи апеляційної скарги в частині оскаржуваного судового рішення не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Оржицького районного суду Полтавської області від 17 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18.03 .2022 р.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна