Справа № 700/795/22
Номер провадження 4-с/700/4/22
У Х В А Л А

іменем України

26 грудня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області:

в складі: головуючого-судді: Пічкур С.Д.,

за участю секретаря судового засідання: Кравець І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , представник скаржника: адвокат Осадча Ліна Сергіївна, заінтересована особа: Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), третя особа: ОСОБА_2 , на бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

установив:

ОСОБА_1 , представник скаржника: адвокат Осадча Ліна Сергіївназвернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

В обґрунтування заявлених вимог представник скаржник зазначила, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-222 виданого 16.09.2003 року Лисянським районним судом Черкаської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 5510,73 грн. У 2004 році ОСОБА_1 сплатила вказану заборгованість разом з виконавчим збором та витратами. У листопаді 2021 році ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса для продажу квартири і останній було повідомлено, у зв`язку з наявністю арешту на належний їй об`єкт нерухомості. З метою встановлення підстав наявності заборони відчуження майна заявник 18.11.2021 року звернулася із заявою до Придніпровського відділу ДВС у місті Черкаси ЦМРУ Міністерства юстиції (м.Київ) з проханням зняти дані арешти. На її звернення їй усно було повідомлено, що дане виконавче провадження знищено і відомості щодо того чи було сплачено дану заборгованість відсутні.

Представник скаржника 28.06.2022 року повторно звернулася із заявою до відділу ДВС про скасування вищевказаного арештів. 22.07.2022року ОСОБА_1 було отримано відповідь Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) з якої вбачається, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав нерухомого майна №304295666 від 06.07.2022: 05.06.007 року зареєстровано арешт нерухомого майна Ѕ частини квартири, адреса: АДРЕСА_1 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника вх.№69 від 14.01.2004 Державної виконавчої служби Придніпровського району, обтяження зареєстровано за №5070847; 05.06.007 року зареєстровано арешт нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 на підставі постанови про накладення арешту на майно боржника вх.№69 від 14.01.2004 Державної виконавчої служби Придніпровського району, обтяження зареєстровано за №5070881.

Разом з цим, у відповіді було зазначено, що перевіркою інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, на виконанні у даному відділі ДВС виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 не виявлено. Оскільки відсутня копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2004 року відносно арешту невизначеного майна та відповідно не є можливим підтвердити інформацію, щодо обтяження зареєстрованого саме по виконанню виконавчого листа №2-222 виданого 16.09.2003 року Лисянським районним судом Черкаської області.

Зважаючи на те, що арешти на майно скаржника були накладенні в порядку забезпечення виконання рішень суду, вказані провадження були знищенні без зняття відповідних заборон на відчуження майна боржника з боку органів ДВС, заявниця просить визнати незаконною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо не скасування арешту Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження від 14.01.2004 року номер обтяження 5070847, 5070881;

Зобов`язати Придніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) зняти арешт з належного ОСОБА_1 всього майна.

Представник скаржника у судове засідання не з`явилася, просила скаргу розглядати без її участі та просила її задовольнити, з мотивів викладених у скарзі.

Представник Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) звернувся до суду із заявою справу розглянути без участі представника за наявними матеріалами справи.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомений повісткою, направленною рекомендованим листом з повідомлоенням про вручення.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду

Всебічно розглянувши обставини справи, дослідивши матеріалами справи, суд дійшов до висновку про те, що скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» є спеціальним законом, що регулює виконання рішень судів, інших органів (посадових осіб).

Згідно зі ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що Відділом державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції було накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Відділом державної виконавчої служби Придніпровського районного управління юстиції накладено арешт на майно скаржника на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження б/н від 14.01.2004 року з виконання виконавчого листа №2-222 виданого Лисянським районним судом Черкаської області 16.09.2003 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 5510,73 грн.

Наявність не знятих арештів скаржника підтверджується також відомостями Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №304295666 від 06.07.2022.

Згідно листа Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) від 17.10.2022 року №47476 вказано, що перевіркою інформації, що міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження, на виконання у даному відділі ДВС виконавчих проваджень відносно боржника ОСОБА_1 не виявлено. Оскільки відсутня копія постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 14.01.2004 року відносно арешту невизначеного майна та відповідно не є можливістю підтвердити інформацію, щодо обтяження зареєстрованого саме по виконанню виконавчого листа №2-222 виданого 16.09.2003 року Лисянським районним судом Черкаської області.

Суд зазначає, що розділом VII ЦПК України передбачений порядок здійснення судового контролю за виконанням судових рішень.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звернення з вимогами про скасування арешту на майно в порядку позовного провадження можливе лише для осіб, які не є стороною виконавчого провадження (спадкоємців, іпотекодержателів, осіб, які вважають себе власниками майна тощо), адже такі вимоги будуть пред`являтися не в межах процедури контролю за виконанням судового рішення, а як різновид негаторного позову.

До подібного за змістом висновку стосовно підсудності та порядку розгляду спорів стосовно скасування арешту на майно за зверненням боржника у виконавчих провадження, дійшов і Верховний Суд у постанові від 02 січня 2020 року №201/10187/18.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон України «Про виконавче провадження» містить вичерпний перелік підстав для зняття арешту, в інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

При цьому, приписами частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено мету накладення арешту, а саме: арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 У «Про виконавче провадження», чинної на момент повернення виконавчих документів стягувачу у розглядуваних провадженнях, у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Належними та допустимими доказами підтверджено, рішення суду, які були підставою існування виконавчих проваджень щодо скаржника на примусовому виконанні не перебувають, виконавчі провадження в межах яких було накладено арешт завершено, факт повторного пред`явлення виконавчих листів стягувачами в межах встановлених Законом строків не встановлений, арешт майна протягом тривалого часу продовжує бути чинним, що позбавляє власника на власний розсуд розпоряджатися належним йому майном.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у справі №817/928/17, викладеного у постанові від 27.03.2020 року, як закінчення виконавчого провадження, так і повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, за яким ніякі інші дії державного виконавця не проводяться.

Зважаючи на відомості про знищення матеріалів виконавчих проваджень у зв`язку зі спливом передбаченого строку їх зберігання в архіві виконавчих органів, можливість вирішення питання зняття арешту в позасудовому порядку відсутня, що чинить перешкоди для реалізації права власності скаржника.

Тривалий арешт майна боржника за відсутності виконавчого провадження є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, на що вказує Верхойни Суд у своїй постанові від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц. Такий же висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі №161/14034/20.

За таких обставин, ефективним способ захисту порушених прав скаржника, буде сааме скасування арешту на майно, а не зобов`язання зняти арешт органом ДВС.

У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини визначає: кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги та відсутність правових підстав обтяження майна ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 260, 450, 451 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

постановив:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати незаконною бездіяльність Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо нескасування арешту майна ОСОБА_1 (код РКПП: НОМЕР_1 ):

-Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження від 14.01.2004, номер обтяження 5070847;

- всього майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження від 14.01.2004, номер обтяження 5070881.

Скасувати арешт на майно накладений постановами Державного виконавця від 14 січня 2004 року Придніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Танюк Тетяни Миколаївні (код РКПП: ):

-Ѕ частини квартири АДРЕСА_2 , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження від 14.01.2004, номер обтяження №5070847;

- всього майна, накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошено заборони на його відчуження від 14.01.2004, номер обтяження №5070881.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Лисянський районний суд Черкаської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.Д.Пічкур