Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №711/6596/22
Провадження №2з/711/69/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року Придніпровський районний суд міста Черкаси в складі судді Скляренко В.М.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

13.12.2022 року ОСОБА_1 звернулась до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить:

- визнати таким, що не відповідає містобудівним умовам і обмеженням на реконструкцію житлового будинку з добудовою та надбудовою затверджених наказом від 02.02.2022р. №789 із змінами, внесеними 16.09.2022р. наказом Департаменту архітектури та містобудування №8572, будівництво, яке проводить забудовник ОСОБА_2 на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , площа: 0,0459га, кадастровий номер :02:056:0016, та на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:056:0151;

- зобов`язати ОСОБА_2 , як забудовника, виконати містобудівні умови і обмеження на реконструкцію житлового будинку з добудовою та надбудовою затверджені наказом від 02.02.2022р. №789 та виконувати роботи у відповідності до таких умов і обмежень.

Одночасно з позовом позивачкою подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони забудовнику ОСОБА_2 продовжувати будівництво будинку за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка площею 0,0459га, кадастровий номер :02:056:0016 :02:056:0151), до проведення перевірки управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради та встановлення відповідності будівництва житлового багатоквартирного будинку містобудівним умовам і обмеженням, які видані на реконструкцію житлового будинку з добудовою та надбудовою та затверджені наказом від 02.02.2022р. № 789 із змінами, внесеними 16.09.2022р. наказом Департаменту архітектури та містобудування № 857.

В обґрунтування заяви зазначено, що підставою позову є порушення прав позивачки, як власника земельної ділянки, яке обумовлене здійсненням відповідачкою на сусідній земельній ділянці будівництва об`єкту (багатоквартирного будинку) з порушенням містобудівних умов і обмежень. На теперішній час до завершення воєнного стану заборонено проведення перевірок контролюючим органам на території України, внаслідок чого управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради здійснить позапланову перевірку даного об`єкту будівництва після закінчення воєнного стану. Натомість, на думку позивача, існують обґрунтовані побоювання, що до часу, коли управління державного архітектурно-будівельного контролю Черкаської міської ради отримає дозвіл на проведення перевірки такого об`єкту будівництва, само будівництво багатоквартирного будинку буде закінчено, квартири реалізовані, а тому сама перевірка вже не буде мати ніякого сенсу, а відтак виконання рішення суду у справі за позовом позивачки буде неможливим, внаслідок чого необхідно вжити заходів забезпечення позову.

Дослідивши матеріали заяви та оцінивши надані позивачкою докази суд дійшов висновку, що вимога позивачки про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Аналізуючи зміст ст.ст.149-150 ЦПК слід виснувати, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19.11.2020р. у справі № 334/6521/19.

Отже при визначенні необхідності застосування заходів забезпечення позову суд має дотримуватись справедливого балансу між обмеженням права власника на мирне володіння його майном та забезпеченням майнових претензій інших осіб на засадах виправданості та доцільності з тим, щоб уникнути надмірного втручання у законні права та інтереси одних осіб, але при цьому забезпечити належні гарантії реалізації судової форми захисту інших осіб.

Таким чином сам по собі факт того, що позивач звернувся до суду з позовом не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, які мають обмежувальний характер щодо прав та інтересів інших осіб, що випливає зі змісту положень ч. 2 ст. 13 ЦК. Необхідність застосування таких заходів має бути належним чином обґрунтована та запобігати неможливості застосування ефективного способу захисту прав позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Всупереч вищевикладених мотивів позивачкою не обґрунтовано належним чином та не надано доказів того, що до ухвалення рішення у справі існує очевидна небезпека заподіяння шкоди її правам та інтересам, з метою захисту яких вона звернулася до суду, або захист цих прав та інтересів стане неможливим після набрання законної сили рішенням в даній справі або для їх поновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, з огляду на те, що виявлення факту будівництва об`єкта з порушенням умов і обмежень дозвільних документів є підставою для його знесення з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке будівництво.

В цьому контексті слід зауважити, що для цивільно-правових відносин характерна ознака презумпції правомірності дій учасників таких відносин, доки не буде доведено іншого. Отже припущення позивачки про те, що відповідачкою в майбутньому будуть порушені містобудівні умови та обмеження, які містять в наданих відповідачці дозвільних документах на будівництво, в контексті змісту спірних правовідносин та заявлених позовних вимог (обраного позивачкою способу захисту), не є достатньою та виправданою підставою для обмеження законних прав і свобод відповідачки.

За таких обставин, оцінюючи адекватність ініційованого заходу забезпечення позову, суд приходить до висновку, що він не є співмірними із заявленими позовними вимогами. У даному випадку заборона будівництва на земельній ділянці особі, яка є її власником, є непропорційним обмеженням її прав доки не встановлено те, що таке здійснюється з порушеннями. Подібний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 23.12.2021р. у справі №727/5718/21.

Таким чином доводи позивача про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу здійснювати будівництво до закінчення воєнного стану є необґрунтованими, а тому заява не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.7, 149-153, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її ск ладання.

Суддя: В.М. Скляренко