Дата документу 08.08.2022 Справа № 334/9141/21
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/9141/21Головуючий у 1-й інстанції Козлова Н.Ю. Повний текст рішення складено 07.06.2022 року.
Пр. № 22-ц/807/1611/22Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2022 року у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» про відшкодування матеріальної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» звернулось до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-3), в якому просило стягнути з відповідача на свою користь 42852,70 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), а також 2270,00 грн. судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 11.12.2020 року між ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» та ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу « 340.1566622.911.

Предметом договору страхування є страхування транспортних засобів згідно з додатком № 1, в переліку якого є Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_2 ). 19,05.2021 РОКУ В М. Запоріжжя на перехресті вул. Бородинська та вул. Ладозька відбулася ДТП за участю застрахованого ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 та ТЗ марки SKODA OCTAVIA A5, НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2021 року справа № 334/3713/821 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні ДТП (а.с. 7).

В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою суду.

Враховуючи наявність договору страхування, представник страхувальника пошкодженого застрахованого ТЗ звернувся до ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ та отримано Рахунок №А-00000059 від 21.05.2021 року з ремонтною калькуляцією, згідно з яким вартість ремонту пошкодженого ТЗ Toyota Highlander, д.н. НОМЕР_1 , складає 85457,49 грн.

ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» складено страховий акт № 1039.206.21.06 на суму 84957,49 грн., згідно з яким здійснено виплату на користь СТО, що підтверджується платіжним дорученням № 25597 від 18 червня 2021 року.

Враховуючи, що винуватцем ДТП визнано водія ТЗ SKODA OCTAVIA A5, НОМЕР_3 ОСОБА_1 , а його цивільно-правова відповідальність, застрахована згідно з полісом ЕР201265863 в ПрАТ «СК «УСТ», позивач звернувся до страхової компанії відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.

ПАТ «СК «УСТ» виплатило позивачу 42104,79 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку позивача.

Отже, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 84957,49 гривень, при цьому полісом ЕР201265863 ОСОБА_1 покрито лише частину шкоди на суму 42104,79 грн., то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача складає 42852,70 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Козлову Н.Ю. (а.с. 21).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 24) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2022 року (а.с. 41-42) позовні вимоги ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» до ОСОБА_1 у цій справі залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 48-51) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 42852,70 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації), а також 5675,00 грн. судових витрат.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 56).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 30 червня 2022 року (а.с. 60), дану справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ст. 369 ч. 1 ЦПК України (а.с. 61).

Ухвалою апеляційного суду від 12 липня 2022 року (а.с. 64) залучено до участі у цій справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, ПрАТ «СК «Українська страхова група».

Третя особа - ПрАТ «СК «Українська страхова група» подало апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі (а.с. 71-74), в якому просило апеляційну скаргу позивача у цій справі задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у цій справі у встановлений апеляційним судом 15-денний строк по 04.08.2022 року включно, починаючи з 20.07.2022 року (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (копії ухвали апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у цій справі) останньому - а.с. 66).

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

За змістом ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ст. 374 ч. 1 п. 2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове рішення.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у повному обсязі у цій справі, керувався ст. ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, ст.ст.1187, 1191, 1194 ЦК України та виходив із необґрунтованості останніх.

Оскільки, страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування").

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України "Про страхування").

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України "Про страхування"). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України "Про страхування"). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України "Про страхування". До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 85457,49 грн.

Учасники справи згідно з її матеріалами мають декілька зобов`язань: Договірне зобов`язання між позивачем та ПАТ «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» - потерпілою особою за договором добровільного майнового страхування.

Деліктне зобов`язання між потерпілою та відповідачем - із завдання шкоди внаслідок ДТП.

Договірне зобов`язання між відповідачем та ПАТ «Страхова компанія «УСГ» - за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 84957,40 грн.

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист.

Судом першої інстанції зазначено, що з матеріалів справи не вбачається, що ПАТ «СК «УСГ», як страховик відповідача (завдавача шкоди) не набула право регресу до останнього. Таке право вона могла би набути, відшкодувавши потерпілій стороні завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначених статтею 38 вказаного Закону.

Отже, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимога позивача (страховика потерпілої особи) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства.

Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпіла) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Судом першої інстанції встановлено, що суб`єктом, який має задовольнити вимогу позивача, є ПАТ «СК «УСГ» - страховик відповідача, адже клопотання про залучення її в якості відповідача або співвідповідача від позивача не надходило.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, завдану майну потерпілих, становить 130000 на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені у договорі страхування.

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідно до страхового полісу серії ЕР-201265863 страховиком відповідача з страховим лімітом 130000,00 грн. на момент вчинення ДТП була ПАТ «СК «УСГ», тому відповідальною особою за відшкодування збитків, завданих відповідачем, є його страховик.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП.

Посилання позивача на норми статті 1194 ЦК України є хибними, оскільки дана норма регламентує цивільну відповідальність винної особи лише у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди.

Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Згідно з висновком Великої Палати Верховного Суду, покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди (пункт 35 цієї постанови), тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України "Про страхування", шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Проте із такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції у цій справі не відповідає.

Має місце неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для цієї справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

У порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи.

Так, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ст. 34.4. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Вартість відновлювального ремонту розраховується відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення ЕЗ (коефіцієнт фізичного зносу) приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує…7 років - для інших легкових КТЗ.

Відповідно до п. 7.41. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «ТОУОТА» (а.с. 75-76), державний реєстраційний № НОМЕР_1 , строк експлуатації автомобіля складає більше 7 років (рік випуску автомобіля - 2012).

Таким чином, даний транспортний засіб експлуатується понад 7 років, а тому даний факт свідчить про наявність підстав для розрахунку коефіцієнта фізичного зносу на підставі п. 7.38. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Відповідно до п. 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, фізичний знос КТЗ (його складників) - утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Відповідно п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до розрахунку фізичного зносу транспортного засобу «ТОУОТА», державний реєстраційний № НОМЕР_4 станом на 19 травня 2021 року, коефіцієнт фізичного зносу автомобіля становив 61,10 % (а.с. 77).

Таким чином, розмір відновлювального ремонту транспортного засобу «ТОУОТА», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , відповідно до Ремонтної калькуляції № 00238 від 14 червня 2021 року без урахування коефіцієнта фізичного зносу складає 89955,25 грн., а матеріальний збиток завданий власникові автомобіля «ТОУОТА», державний реєстраційний № НОМЕР_1 , з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, що підлягають заміні 61,10 %, складає 42104,79 грн.

12 липня 2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» було складено страховий акт № ДКЦВ-22844 (а.с. 38).

14 липня 2021 року ПрАТ «СК «Українська страхова група» було здійснено виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «Альфа Страхування» в розмірі 42104,79 грн. (виписка по особовому рахунку, копія, а.с. 17 додана позивачем до його позовної заяви у цій справі).

Таким чином, ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої зобов`язання перед ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за укладеним полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-201265863 в повному обсязі.

Відповідно до постанов Верховного Суду України від 22 березня 2017 року у справах № 910/3650/16 та № 910/32969/15, врахування яких є обов`язковим для загальних судів в силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, відповідач як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» здійснює відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, арізницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК відшкодовує особа, яка завдала збитків.

Ураховуючи наведене, у відповідача у цій справі у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП) виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування, але виходячи з вартості відновлювального ремонту застрахованого автомобіля, з урахуванням коефіцієнту зносу деталей, та за мінусом франшизи (у цій справі остання складає -00,00 грн. а.с. 16).

Таким чином, різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням повинна відшкодувати винна особа в ДТП, а саме відповідач ОСОБА_1 (постанова Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17.06.2021 року в адміністративній справі ЄУН 334/3713/21, а.с. 7), оскільки ПрАТ «СК «Українська страхова група» виконало свої обов`язки в повному обсязі відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Разом із тим, апеляційним судом встановлено, що позивач ПрАТ «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у своєму вищезазначеному позові у цій справі (а.с. 2) одночасно з двох взаємовиключних підстав: в порядку регресу (ст. 1191 ЦК України) та в порядку суброграції (ст. 27 ЗУ «Про страхування») просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 у цій справі 42852,70 грн.

Проте, згідно із п. 3 постанови № 5 Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року ухвалюючи рішення, суд має визначити, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому, суд має навести у рішенні мотиви, з яких не застосував норми права, що на них посилалися особи, які беруть участь у справі. У зв`язку із цим, посилання позивача у позовній заяві на норми права, які не підлягають застосуванню у даній справі, не є підставою для відмови в задоволенні пред`явленого позову, оскільки при вирішенні справи суд враховує підставу (обґрунтування) та зміст позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням вимог ст. 5 ч. 2 ЦПК України (ефективний спосіб захисту), враховуючи, що між сторонами у цій справі виникли саме відносини суброгації, а не регресу, застосуванню у цій справі підлягають норми права ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування».

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 пояснила, що принцип «jura novit curia» («суд знає закони») зобов`язує суд самостійно перевірити доводи сторін під час розгляду справи.

З`ясувавши ж, що сторона чи інший учасник процесу, обґрунтовуючи свої вимоги або заперечення, послались на неналежні норми права, суд самостійно кваліфікує? спірні відносини та приймає рішення на основі правильних норм матеріального і процесуального права, тобто застосовує положення, які дійсно регулюють відповідні ?правовідносини.

Окремо зазначено, що «самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту».

І навпаки, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ».

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказами, передбаченими ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, у цій справі, які можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі від 07 червня 2022 року в межах доводів апеляційної скарги сторони позивача, є додані ПрАТ «СК «Українська страхова група», як третьою особою, залученою до участі у цій справі лише в апеляційному суді, до відзиву на апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі докази, а саме: - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 (копія, а.с. 75-76); - розрахунок фізичного зносу Toyota Highlander НОМЕР_1 станом на 19.05.2021 року (копія, а.с. 77); - свідоцтво аварійного комісара № 983 від 20.10.2006 року на ім`я ОСОБА_2 (копія, а.с. 78).

Цими доказами лише додатково підтверджується обґрунтованість вищезазначених позовних вимог позивача до відповідача у цій справі та необхідність їх задоволення судом у цій справі у повному обсязі.

Разом із тим, як докази, передбачені ст. 367 ч.3 ЦПК України, апеляційним судом у цій справі, не можуть бути прийняті додані третьою особою до його відзиву на апеляційну скаргу сторони позивача у цій справі страховий акт № ДКЦВ22844 від 12.07.2021 року (копія, а.с. 79) та відповідь ПрАТ «СК «Українська страхова група» на претензію про відшкодування збитків від 12.07.2021 року вих. № 03/5328 (копія, а.с. 80), копії яких вже наявні у матеріалах цієї справи (а.с. 37-38), надавались відповідачем та досліджувались судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення у цій справі.

При вищевикладених обставинах, ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» є належним позивачем у цій справі та має право на компенсацію в порядку ст. 1194 ЦК України саме за рахунок належного відповідача у цій справі - ОСОБА_1 - 42852,70 грн. (розрахунок: 84957,49 грн. (розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування) 42104,79 грн. (розмір страхового відшкодування, виплаченого третьою особою ПрАТ «СК «Українська страхова група» на користь позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ОСОБА_1 , передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції у цій справі взагалі будь-яких доказів у спростування позову позивача.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у цій справі слід задовольнити, рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2022 року у цій справі слід скасувати; ухвалити нове судове рішення, яким позов ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» задовольнити, стягнути з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» в порядку суброгації 42852,70 грн.

Крім того, в силу вимог ст. 141 ч. 13 ЦПК України в разі задоволення апеляційної скарги та позову позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» у цій справі при вищевикладених обставинах, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ПрАТ «СК «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» слід стягнути судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5675,00 грн. (розрахунок: 2270,00 грн. судовий збір за подачу позову (а.с. 4) + 3405,00 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги (а.с. 52).

Керуючись ст. ст. 7, 12, 81-82, 89, 141, 367, 369, 371-372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 червня 2022 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» () в порядку суброгації 42852,70 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АЛЬФА СТРАХУВАННЯ» () судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судами першої та апеляційної інстанцій, у вигляді судового збору у розмірі 5675,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом у цій справі складений 08.08.2022 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.