Справа № 676/4109/22
Номер провадження 2/676/1814/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2022 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільськийміськрайонний суд Хмельницькоїобласті

в складі: головуючоїсудді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіній О.Л.

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що на підставі заповіту, посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори 07 липня 2011 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 Твердої ОСОБА_3 , на ім`я позивача було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 16/20 частин житлового будинку з надвірними господарськими та побутовими будівлями і спорудами, який розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 681040000:17:004:0184 площею 0,0790 га за адресою: розташування АДРЕСА_1 . У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки нотаріус відмовила, оскільки спадкова земельна ділянка зареєстрована на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, яке видане 21.09.2015 р. Просить визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори 07 липня 2011 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-579, складеного від імені ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - на 161/200 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівлеь і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :17:004:0184 площею 0,0970 га за адресою: АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 39/200 вищезазначеної земельної ділянки.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 19 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала. Просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти його задоволення.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_1 від 10.08.2021 р.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне їй майно.

Спадкоємцем майна ОСОБА_4 є її донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину після смерті матері, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №69442043 від 12.07.2022 р.

12 липня 2022 року державний нотаріус Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори видала ОСОБА_1 свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 161/200 частки у праві власності на житловий будинок, який розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :17:004:0184, площею 0,0790 га за адресою: АДРЕСА_1 . (реєстр. № 1-264).

У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину земельної ділянки ділянці з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :17:004:0184, площею 0,0790 га за адресою: АДРЕСА_1 відмовила, оскільки земельна ділянка зареєстрована як спільна сумісна власність ОСОБА_4 та ОСОБА_2 без визначення ідеальних часток кожного співвласника і роз`яснила необхідність звернутись до суду для визначення ідеальних часток кожного співвласника на вищевказану земельну ділянку, що підтверджується листом нотаріуса № 316/02-31 від 11.07.2022 р.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_4 при житті належала 161/200 частки у праві власності на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудамиза адресою АДРЕСА_1 : 39/200 часток у праві власності належали на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 28 квітня 2010 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотарільаної контори за реєстровим № 3-550 (зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, реєстраційний номер 29930475, номер запису 1653 в книзі 16); 100/200 часток у праві власності належали на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 липня 1974 року ОСОБА_7 , державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори 7 за реєстр. № 2-2668, (зареєстрованого 16 липня 1974 р. Кам`янець-Поділським МБТІ в реєстровій книзі за № 6-1653); 11/100 часток у праві власності належали на підставі договору дарування, посвідченого 08 лютого 1978 року ОСОБА_8 , державним нотаріусом Першої Кам`янець-подільської державної нотаріальної контори за реєстр. № 2-112 (зареєстровано 17 лютого 1978 р. Кам`янець-Подільським МБТІ в реєстровій книзі за № 6-1653).

ОСОБА_2 належить 39/100 частин житлового будинку з відповідними надвірними будівлями біля нього за адресою АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 28 квітня 2010 року ОСОБА_6 , державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотарільаної контори за реєстровим № 3-551 (зареєстровано в реєстровій книзі 16 за № 6-1653).

Відповідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.09.2015 р., індексний номер : 44182937 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на праві спільної смісної власності належить земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :17:004:0184, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,079 га.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Згідно з статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власностіабо право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Статтею 355 ЦК України встановлено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (частина перша статті 356 ЦК України).

Спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю (частина перша статті 368 ЦК України).

Згідно зі статтею 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожені з співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до частин першої, другої статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Згідно зі статтею 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Результат системного аналізу статей 183, 358, 364 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром від повідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників і технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

До аналогічного правового дійшов Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 545/3753/16-ц (провадження № 61-40289св18).

У відповідності до статті 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Згідно зі статтею 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями.

Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) у діючій редакції у разі набуття частки у праві спільної власності на об`єктне рухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єктне завершеного будівництва право власності на земельну ділянку (крім земель державної, комунальної власності), на якій розміщено такий об`єкт, одночасно переходить відвідчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача у розмірі належної відчужувачу (попередньому власнику) частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо відчужувачу (попередньому власнику) у праві спільної власності на такий об`єкт належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому самому розмірі.

Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час придбання позивачем частки у спірному домоволодінні, визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Так, відповідно частини перша статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

Разом з тим при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, як і у справі, яка переглядається, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

При цьому положеннями частини четвертої статті 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у користуванні на праві оренди, емфітевзису, суперфіцію у відчужувача (попереднього власника), до набувача одночасно переходить відповідно право оренди, емфітевзису, суперфіцію земельної ділянки, на якій розміщений такий об`єкт, в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, крім випадків, визначених частиною шостою цієї статті. Волевиявлення орендодавця (власника) земельної ділянки, відчужувача (попереднього власника), набувача такого об`єкта та внесення змін до договору оренди землі, емфітевзису, суперфіцію із зазначенням нового орендаря (користувача) земельної ділянки не вимагається.

Таким чином, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20).

Як підтверджується матеріалами справи позивач є власником 161/200 житлового будинку з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 . Земельна ділянка, на якій розташований зазначений житловий будинок належала спадкодавцеві на праві спільної сумісної власності з відповідачем. Її поділ або виділення з неї окремих часток за життя ОСОБА_4 не проводився, розмір її частки не визначався, а тому це право перйшло до позивача ОСОБА_1 .

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Судові витрати не розподіляються.

Керуючисьст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 262-265 ЦПК України, ст.ст. 1218-1220, 1223, 1225 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом, посвідченого державним нотаріусом Першої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори 07 липня 2011 року, зареєстрованого у реєстрі за № 1-579, складеного від імені ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - на 161/200 земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівле і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :17:004:0184 площею 0,0970 га за адресою АДРЕСА_1 , залишивши у власності ОСОБА_2 39/200 вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.