Справа № 372/2988/21
Провадження № 2-221/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Висоцької Г.В.

при секретарі Куник О.В.

за участю позивачки ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , відповідачки ОСОБА_3 , її представника ОСОБА_4 , розглянувши у приміщенні Обухівського районного суду Київської області у відкритомусудовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_3 , в якому просила усунути перешкоди у користуванні своєю земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідачки знести самочинно збудований паркан на території земельної ділянки позивачки. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що має у власності земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . По сусідству із нею, знаходиться земельна ділянка із домоволодінням відповідачки. Останньою на земельній ділянці позивачки було побудовано частину паркану. Позивачка неодноразово зверталась до відповідачки з вимогою добровільно усунути перешкоди у користуванні її власністю та перенести паркан, але відповідачка відмовилась.

Ухвалою судді Обухівського районного суду Київської області від 26.08.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

20.10.2021 року відповідачкою подано до суду відзив, в якому вона просила відмовити у позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції зазначила, що позивачка, як і вона, фактично користується земельною ділянкою не за кадастровим планом. Крім того, усі жителі цієї вулиці і сусідньої вулиці, використовують свої земельні ділянки не за кадастровим планом. Огорожа між їхніми земельними ділянками встановлювалась більше 15-ти років тому спільними коштами батька позивачки, який був власником земельної ділянки на той час, і її із чоловіком коштами. Тож частина огорожі належить і позивачці також. Все вимірювалось простими приладами виміру, що і призвело до зміщення фактичного використання земельних ділянок громадян.

21.10.2021 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області залучено до участі у справі третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київськоїобласті.

12.01.2022 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області закрито підготовче провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідачка та її представник у судовому засіданні щодо позовних вимог заперечили у повному обсязі, просили відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, заслухавши свідків, встановив наступне.

Частиною 1 статті 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,2500 га, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер :03:004:0011, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та Інформаційною довідкою з Держаного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

По сусідству із вищевказаною земельною ділянкою, знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :03:004:0078, що належить відповідачці ОСОБА_3 , згідно інформаційної довідки з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Як вказано у позовній заяві, на земельній ділянці позивачки ОСОБА_1 відповідачкою ОСОБА_3 побудовано частину паркану таким чином, що з південною сторони ділянки паркан займає 46 см ділянки позивачки, а з північної сторони - 1 м 36 см.

Інженером-землевпорядником ОСОБА_5 встановлено в натурі межі земельної ділянки ОСОБА_1 , про що складено Акт виносу та встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки від 02.08.2021 року, та складено зведений кадастровий план.

Як вбачається із зведеного кадастрового плану, земельна ділянка ОСОБА_3 є суміжною із земельною ділянкою ОСОБА_1 .

Із данного зведеного кадастрового плану вбачається, що земельна ділянка ОСОБА_3 частково накладається на земельну ділянку позивачки ОСОБА_1 .

Проте, стороною позивачки не надано належних та допустимих доказів того, що саме у цій частині земельних ділянок, де є перетин земельних ділянок, розташований паркан, який позивачка просить демонтувати.

Вказаний факт не може встановлюватися зі слів сторін або свідків, оскільки вимагає підтвердження його певними засобами доказування.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Виходячи з викладеного, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивачка, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в суді, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

На підставі вище наведеного, керуючись ст.ст. 2-5, 76-80, 141, 258-259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинного будівництва - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Г.В.Висоцька