Справа № 706/574/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 липня 2022 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Олійника М.Ф.,

за участі секретаря Рибчинецької Я.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 , про стягнення боргу за договором позики.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь несплачену суму боргу за договором позики у розмірі 3600 доларів США, що еквівалентно 97835,40 грн. та витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 978,35 грн.

В обґрунтування позову посилався на такі обставини.

Він 01.06.2020 р. дав у борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4800 доларів США, що за курсом НБУ на момент передачі (26,8685 грн./дол. США) складало 128968,80 грн. Відповідач зобов`язався повернути кошти до першого червня 2021 р. Однак, до теперішнього часу відповідач борг в повному обсязі не повернув. На підтвердження передачі коштів та виникнення зобов`язання по договору позики, відповідач самостійно записав відео, на якому визнає, що він взяв у нього в борг 4800 доларів США, та зобов`язується повернути вказану суму до першого червня 2021 р. Згідно з усною домовленістю між ними повернення коштів мало здійснюватися рівними частинами, щомісячно, першого числа місяця протягом року по 400 доларів США. Відповідачем з початку дії договору було повернуто частину отриманих у борг коштів згідно з досягнутими домовленостями. 01.07.2020 р. йому було перераховано на картку Приватбанку грошові кошти в розмірі 10777,89 грн., що за курсом продажу АТ КБ «ПриватБанк» на день перерахунку (27,86 грн./дол. США) було еквівалентом 400 доларів США. 01.08.2020 р. було перераховано на картку Приватбанку грошові кошти в розмірі 11171,86 грн., що за курсом продажу АТ КБ «ПриватБанк» на день перерахунку (26,96 грн./дол. США) було еквівалентом 400 доларів США. 01.09.2020 р. було перераховано на картку ІНФОРМАЦІЯ_1 грошові кошти в розмірі 11015,08 грн., що за курсом продажу АТ КБ «ПриватБанк» на день перерахунку (27,75 грн./дол. США) було еквівалентом 400 доларів США. Вказані платежі здійснювались дружиною відповідача ОСОБА_3 . Доказами погодження та перерахунку проведених платежів через дружину позичальника ОСОБА_4 є скріншоти (знімки екрану) з переписки у мобільному застосунку «Вайбер» між ним та відповідачем протягом червня - вересня 2020 р. Часткове повернення позичених коштів свідчить про визнання відповідачем договору позики. Таким чином, залишок несплаченої суми за договором позики у валюті позики становить: 4800 дол. США - 400 дол. США - 400 дол. США - 400 дол. США = 3600 дол. США. Відсутність письмової розписки про передачу коштів пояснюється таким. Між ним та відповідачем з часу проживання в одному будинку (відповідач є його сусідом по під`їзду з 2016 р.) склались добросусідські стосунки. Протягом остатніх трьох років з 2018 р. по 2020 р. відповідач двічі брав у нього позику для своїх поточних бізнесових розрахунків та успішно, без затримок повертав їх у повному обсязі. У зв`язку з чим у нього не було підстав йому не довіряти та вимагати надання письмових доказів передачі та отримання грошових коштів. На підтвердження укладеного усного договору позики, додатково до записаного власноруч відеозапису, відповідач передав йому фотокопії свого паспорта та номери телефонів батьків. Починаючи з жовтня 2020 р. відповідач перестав повертати борг, уникає контактів з ним, на його телефонні дзвінки не відповідає, за місцем проживання не з`являється, хоч там залишились його дві малолітні доньки та дружина. Кінцевим строком повернення боргу було 01.06.2021 р. Оскільки борг не сплачено в повному обсязі, а відповідач добровільно ухиляється від його повернення, він змушений звернутись до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 - ОСОБА_5 на електронну адресу суду надійшло пояснення у справі. У поясненні зазначено, що відповідач ОСОБА_2 є чоловіком ОСОБА_3 . Вона знає, що її чоловік ніколи не позичав гроші. Дбав про інтереси їхньої родини, їздив на заробітки в Польщу, до Києва. А також ОСОБА_3 особисто і /чи письмово ніякої згоди на цю позику не надавала (ст. 65 СК України, ст. 511 ЦК України). Позивач ОСОБА_1 пояснює відсутність письмової розписки про передачу коштів тим, що між ним та відповідачем з часу проживання в одному будинку склались добросусідські стосунки. На підтвердження укладеного усного договору позики, додатково до нібито записаного власноруч відеозапису, відповідач також нібито передав позивачу фотокопії свого паспорту та номери телефонів батьків. Однак відповідач ОСОБА_2 вказав, що не має жодного стосунку до надуманих боргів позивача. Долучені позивачем документи по даній справі до матеріалів позову може пояснити тим, що ОСОБА_1 був головою ОСББ їхнього будинку і в такий спосіб з`ясовує з мешканцями дому стосунки та вирішує господарські питання з управління будинком. Тому категорично не визнає заявлений позов та суму боргу. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Слід вважати недоведеною обставиною, що буцімто відповідач одержав у позивача 4800 доларів США. Оскільки такий правочин не передбачений законом і не може бути підтверджений відеозаписом в силу приписів ст. ст. 1047, 1055 ЦК України. Відповідно до ст. 1047 ЦК України форма договору позики тільки письмова. Також згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі.

Заочним рішенням Христинівського районного суду від 06.12.2021 р. позов задоволений повністю.

Ухвалою Христинівського районного суду від 25.03.2022 р. вказане заочне рішення скасоване, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15.04.2022 р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 на заочне рішення Христинівського районного суду від 06.12.2021 р.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, проте від нього до суду електронною поштою надійшла заява (відзив у справі) з проханням справу розглянути без його участі, у заяві також зазначено, що він позов не визнає повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 у судове засідання не з`явились, проте від представника третьої особи до суду електронною поштою надійшла заява з проханням розглянути справу без їх участі.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача ОСОБА_2 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_5 .

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази: копії скріншотів переписки з ОСОБА_6 , дублікатів квитанцій перерахування ОСОБА_3 коштів ОСОБА_1 від 01.07.2020 р., 01.08.2020 р., 01.09.2020 р., довідок, виданих АТ КБ «Приватбанк» про курс валют, інші письмові докази, а також компакт диск CD з відеозаписом та електронними оригіналами скріншотів, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити повністю з таких підстав.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує про те, що 01.06.2020 р. дав в борг ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 4800 доларів США, відповідачем було повернуто частину отриманих у борг коштів, на картку позивача у «Приватбанку» 01.07.2020 р., 01.08.2020 р., 01.09.2020 р. були повернуті кошти дружиною відповідача ОСОБА_3 , третьою особою у справі. Залишок несплаченої суми за договором позики становить 3600 доларів США.

Підтвердженням укладення між сторонами договору позики ОСОБА_1 зазначив скріншоти переписки з ОСОБА_6 , дублікати квитанцій перерахування третьою особою ОСОБА_3 коштів ОСОБА_1 від 01.07.2020 р., 01.08.2020 р., 01.09.2020 р., копії яких долучені до позовної заяви, а також компакт диск CD з відеозаписом відповідача ОСОБА_2 , на якому останній стверджує про наявність боргу за договором позики в розмірі 4800 доларів США, які позичені 01.06.2020 р., зі строком повернення 01.06.2021 р.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Оскільки сума договору позики перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян більш ніж у десять разів, то він повинен був укладений у письмовій формі.

Позивач не надав суду доказів на підтвердження укладення між ним та відповідачем договору позики у письмовій формі.

Скріншоти переписки з ОСОБА_6 , дублікати квитанцій перерахування третьою особою ОСОБА_3 коштів ОСОБА_1 від 01.07.2020 р., 01.08.2020 р., 01.09.2020 р., копії яких долучені до позовної заяви, а також компакт диск CD з відеозаписом відповідача ОСОБА_2 , надані суду позивачем, не можуть вважатись такими, оскільки не відповідають критерію допустимості доказів.

Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом ; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Зазначені вище докази, надані суду позивачем, не можуть бути засобами доказування у даному випадку.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач ОСОБА_1 не довів обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог, за допомогою належних та допустимих доказів, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. ст. 1046 ч.1, 1047 ЦК України, ст. ст. 12 ч. 3, 78, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 ), про стягнення боргу за договором позики відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення апеляційної скарги.

Повне судове рішення складене 19.07.2022 року.

Суддя: М.Ф. Олійник