ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/1812/19 Номер провадження 22-ц/814/226/22Головуючий у 1-й інстанції Вергун Н. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Кузнєцової О.Ю., Хіль Л.М., за участю секретаря судового засідання Бродської В.О., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року, ухвалене суддею Вергун Н.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Господар», державного реєстратора Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб Марини Сергіївни, про визнання протиправними та скасування рішень і записів, припинення речового права, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до місцевого суду з позовом до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, в якому просив визнати протиправними та скасувати накази ГУ ДГК у Полтавській області № № 8380СГ від 06.12.2018 року та 3565-СГ від 23.05.2019 року, скасувати запис у Поземельній книзі щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0385, розташованої на території Миргородського району Полтавської області, а також визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району та області Голуб М.С. від 06.06.2019 року за № 47240204 /дата державної реєстрації права власності - 03 червня 2019 року, запис про право власності № 31894816/ про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову вказував, що 10 липня 2014 року та пізніше, 12 грудня 2014 року, він звертався до ГУ Держземагенства у Полтавській області з клопотаннями про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населеного пункту на території Черевківської сільської ради Миргородського району. У задоволенні поданих клопотань листами від 14 серпня 2014 року та від 31 січня 2015 року йому було відмовлено.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі № 816/2053/15 вказані рішення ГУ Держземагенства у Полтавській області визнано протиправними, в результаті чого скасовані.

Позивач вважає, що починаючи з 23 листопада 2015 року його клопотання від 12 грудня 2014 року мало б бути розглянуто ГУ Держземагенства у Полтавській області, проте залишено без розгляду. Натомість, 06 грудня 2018 року відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області.

З урахуванням поданої у березні 2020 року заяви про зміну предмету позову, остаточно просив визнати незаконними та скасувати накази ГУ ДГК у Полтавській області № № 8389СГ від 06.12.2018 року та 3565-СГ від 23.05.2019 року, скасувати запис у Поземельній книзі щодо реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0385; визнати припиненими усі речові права, їх обтяження, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки, в тому числі і право оренди ТОВ «Господар», а також визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району та області Голуб М.С. від 06.06.2019 року за № 47240204 /дата державної реєстрації права власності - 03 червня 2019 року, запис про право власності №31894816/.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Господар», державного реєстратора Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб Марини Сергіївни, про визнання протиправними та скасування рішень і записів, припинення речового права - відмовлено.

Судові витрати у справі, що пов`язані з сплатою судового збору, покладено на позивача ОСОБА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Господар» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн.

З рішенням суду першої інстанції не погодився позивач ОСОБА_1 , оскарживши його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, прохає скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення його позову.

Вважає, що його право на отримання в оренду спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства порушено відповідачами та підлягає захисту, а позов задоволенню.

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов від Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, останні прохають залишити без задоволення апеляційну скаргу ОСОБА_1 та без змін рішення місцевого суду, яке вважають законним та обґрунтованим.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі. На момент розгляду справи сторони та інші учасники будучи належним чином та завчасно повідомленими про час та місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

Представником відповідача по справі заявлено чергове клопотання про відкладення розгляду справи зважаючи на військовий стан та той факт, що він зайнятий в іншій судовій справі

Колегією суддів, ухвалено рішення залишити клопотання відповідача без задоволення, виходячи з того, що справа вже досить тривалий час перебуває на розгляді, і подальше відкладення може негативно вплинути на права інших сторін по справі.

Крім того, взято до уваги той факт, що відповідачу забезпечено можливість скористатися своїми процесуальними правами. Безпосередню участь у розгляді справи відповідач міг забезпечити шляхом відеоконференції, проте таких клопотань до суду не подавав. Також колегією суддів, взято до уваги, що відповідач в четверте прохає відкласти судове засідання, та міг вказати дату коли він вільний та має можливість взяти участь у розгляді справи або зробити пріоритет на даній справі зважаючи на тривалість її розгляду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, з огляду на таке.

Судом першої інстанції правильно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 10 липня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 123,3 га, для ведення фермерського господарства на умовах оренди за межами населеного пункту на території Черевківської сільської ради Миргородського району.

Листом від 14 серпня 2014 року за № 31-16-0.4-5742/2-14 Головне управління Держземагенства у Полтавській області залишило без задоволення подане ОСОБА_1 клопотання від 10 липня 2014 року, у зв`язку з тим, що наданий заявником графічний матеріал не дає можливості визначити межі земельної ділянки та відповідно її правовий статус / а.с.18, т.1 /.

12 грудня 2014 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотанням про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з земель державної власності сільськогосподарського призначення, орієнтовною площею 119,3 га, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства за межами населених пунктів Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області / а.с.19,т.1 /.

За наслідками розгляду цього клопотання заступником начальника Головного управління Держземагенства у Полтавській області Шилом О.Г. прийнято рішення, викладене у листі від 31 січня 2015 року за №31-16-0.4-847/2-15, про залишення клопотання без задоволення / а.с.23, т.1 /.

Позивач не погодився із зазначеним рішенням та оскаржив його до суду.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року у справі №816/2053/15, яка ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 23 листопада 2015 року залишена без змін, адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ Держземагенства у Полтавській області задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення Головного Управління Держземагенства у Полтавській області, викладене у листі від 31 січня 2015 року за №31-16-0.4-847/2-15, про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Разом з тим, у частині вимог про зобов`язання надати наказ на ім`я ОСОБА_1 по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 119,3 га, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, відмовлено.

Після цього позивач більше не скористався своїми правами та не звертався до ГУ Держземагенства у Полтавській області з подібними клопотаннями.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за №8389-СГ від 06 грудня 2018 року за поданим 26.11.2018 року клопотанням ОСОБА_2 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області /а.с.33-35 т.1/.

16 травня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Полтавській області з клопотанням про затвердження проекту землеустрою щодо надання у приватну власність земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0385, площею 2 га, що знаходиться на території Миргородського району Полтавської області / а.с.36, т.1 /.

Наказом ГУ Держгеокадастру у Полтавській області за № 3565-СГ від 23 травня 2019 року затверджено зазначений проект землеустрою та передано земельну ділянку у власність ОСОБА_2 / а.с.37, т.1 /.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що ГУ Держземагенство у Полтавській області при виданні наказів, які оспорює позивач, діяв в межах своєї компетенції.

Позивач не вчинив передбачених законом дій для отримання спірної земельної ділянки та не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, входила до складу земельної ділянки, щодо якої останнім була подана заява. Також суд першої інстанції послався на те, що позивач не довів наявність порушення його прав з боку ТОВ «Господар» та державного реєстратора.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до положень ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.2 ст.123 ЗК України /в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин /особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально /у разі вилучення земельної ділянки/. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

У відповідності з вимогами ч.3 ст.123 ЗК України /в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно з положеннями ч.3 ст.124 ЗК України / в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин/, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.9 ст.118 ЗК України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки /а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи / приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно зі ст.79 ЗК України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Відповідно до ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування /крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок/ та державної реєстрації права власності на неї.

Як правильно встановлено місцевим судом та не заперечувалося сторонами, що позивач ОСОБА_1 звертався до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотаннями про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою, проте рішенням управління йому було відмовлено. Вказана відмова ним була оскаржена в судовому порядку та постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 24 липня 2015 року, залишеним без змін судом апеляційної інстанції від 23.11.2015 р., рішення відповідача від 31.01.2015 № 31-16-0.4-847/2-15 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_1 визнано протиправним та скасовано. У задоволенні позову про зобов`язання надати наказ на ім`я ОСОБА_1 по розробці проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності орієнтованою площею 119,3 га, з метою подальшої передачі в оренду для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Черевківської сільської ради Миргородського району Полтавської області відмовлено, оскільки суд не наділений повноваженням перебирати на себе дії, покладенні на відповідні органи.

Після ухвалення вказаного судового рішення, з 2015 року, ОСОБА_1 до Головного управління Держземагенства у Полтавській області з клопотаннями про надання йому дозволу на виготовлення проекту землеустрою не звертався. Водночас, Головне управління Держземагенства у Полтавській області повторно не розглянуло подане ОСОБА_1 клопотання від 12 грудня 2014 року.

Проте, вказана обставина не впливає на законність дій управління з приводу надання дозволу на розробку документації із землеустрою ОСОБА_2 та затвердження поданої ним документації.

При цьому, рішення суду, про яке вказувалося вище, не містить зобов`язання розглянути повторно клопотання ОСОБА_1 від 12 грудня 2014 року.

Крім того, дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки означає дозвіл власника земельної ділянки здійснити певні дії на землі власника, аби мати змогу у подальшому точно визначити предмет оренди. Цей дозвіл наділяє заінтересовану особу повноваженням ідентифікувати на землі власника земельну ділянку, яку ця особа бажає отримати в оренду у майбутньому.

Разом із тим, рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою не є правовстановлюючим актом і не гарантує особі чи невизначеному колу осіб набуття права власності чи користування на земельну ділянку.

Такі правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц, провадження № 14-301цс18).

Відсутність договірних відносин між сторонами до моменту укладення договору не означає, що на переддоговірній стадії сторони не несуть жодних обов`язків по відношенню одна до одної.

На переддоговірній стадії сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності. При цьому обов`язок діяти добросовісно поширюється на обидві сторони.

Проте, ОСОБА_1 , як особа, зацікавлена в отриманні земельної ділянки, з 2015 року розглядом клопотання не цікавився. В свою чергу, правомірне очікування отримати дозвіл на розроблення проекту землеустрою, не свідчить про обов`язковість набуття позивачем бажаного права на користування земельною ділянкою.

Земельна ділянка площею 2 га, яка належить ОСОБА_2 , сформована як об`єкт цивільних прав, їй присвоєно кадастровий номер :00:002:0385 та визначено фактичні межі. Тоді як, земельна ділянка площею 119,3 га, про яку йдеться в позовній заяві, фактично не визначена, не має меж та кадастрового номера, що унеможливлює її ідентифікацію на місцевості, а також точне визначення на картографічних матеріалах.

Таким чином, позивачем не надано належних та допустимих доказів, що земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, входила до складу земельної ділянки, щодо якої позивачем була подана заява.

Головне управління Держгеокадастру у Полтавській області під час видання наказів, які оспорює позивач, діяв правомірно та в межах своєї компетенції.

Крім цього, під час видання вказаних наказів земельна ділянка ОСОБА_2 не була обтяжена жодними правами третіх осіб.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для визнання незаконними та скасування наказів ГУ Держгеокадастру у Полтавській області від 06 грудня 2018 року № 8389 СГ про отримання ОСОБА_3 дозволу на розроблення документації та від 23 травня 2019 року № 3565-СГ про передачу земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , скасування записів у Поземельній книзі про реєстрацію вказаної земельної ділянки та визнання припиненими усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень » державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Таким чином, суть державної реєстрації полягає в офіційному визнанні і підтвердженні державою факту виникнення або припинення права власності земельної ділянки та виникнення або припинення права оренди земельної ділянок на підставі договору. При цьому, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків орендодавця та орендаря земельної ділянки є сам договір, укладений між власником земельної ділянки і орендарем, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, підписання спірного договору за викладеними в ньому умовами здійснювалося за вільним вибором сторін.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ТОВ «Господар» та Державного реєстратора Виконавчого комітету Терешківської сільської ради Полтавського району Полтавської області Голуб М.С., оскільки позивачем не зазначено та не доведено, в чому саме полягає порушення його прав цими особами у зв`язку з отриманням в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0386 площею 2 га, що знаходиться на території Миргородського району Полтавської області, та державною реєстрацією права власності та права оренди на нерухоме майно, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових права на нерухоме майно.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на порушення відповідачами його прав на отримання в оренду спірної земельної ділянки для ведення фермерського господарства не знайшли свого підтвердження та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Рішення місцевого суду відповідає обставинам справи, його висновки узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно та на підставі повного, всебічного та об`єктивного дослідження наданих сторонами доказів, доводів та заперечень, яким судом надана відповідна правова оцінка.

Підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга залишається колегією суддів без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відповідно, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 12 жовтня 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15.07.2022 року.

Головуючий суддя Г.Л. Карпушин

Судді: О.Ю. Кузнєцова

Л.М. Хіль