УХВАЛА

Справа № 621/3330/14-ц

Провадження 4-с/621/2/22

26 липня 2022 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді В. Філіп`єва,

за участю секретаря судового засідання А. Лацько,

учасники справи:

боржник у виконавчому провадженні - заявник ОСОБА_1 - не з`явився,

державний орган, чиї дії оскаржуються - Зміївський районний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків)- не з`явився,

стягувач у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 - не з`явилася,

представник стягувача ОСОБА_2 адвокат Янковський Вячеслав Володимирович не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників справи в залі суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить визнати незаконним розрахунок його заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2021, складений старшим державним виконавцем Зміївського відділу ДВС Східного МУМЮ (м.Харків) в розмірі 65978,58 грн, врахувати переплату в розмірі 57214,38 грн в рахунок майбутніх платежів. Просив також до вирішення спору по суті зупинити дію Постанови виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 15.09.2021 року витребувати відомості про рух коштів по картковому рахунку стягувача ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1

15.12.2021 ухвалою Зміївського районного суду Харківської області скаргу прийнято до провадження та призначено судове засідання (а.с.139).

17.12.2021 ухвалою Зміївського районного суду Харківської області задоволено клопотання представника стягувача адвоката В. Янковського про проведення судового засідання в режимі відеоконференції (а.с.146).

23.12.2021 до канцелярії суду надійшли клопотання від ОСОБА_3 та її представника В. Янковського про відкладення судового засідання (а.с.151, 152-153).

23.12.2021 від в.о. начальника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) О. Нагорної надійшов відзив на скаргу, в якому вимоги зазначені в скарзі повністю заперечує виходячи з наступного: На виконанні у відділі перебуває виконавче провадження, зареєстровано в АСВП № 661483399, відкрите на підставі дубліката Виконавчого листа №621/3330/14-ц від 13.01.2015, виданого 25.02.2021 Зміївським районним судом Харківської області про стягнення аліментів. Оригінал виконавчого листа №621/3330/14-ц від 13.01.2015 повернуто стягувачеві 01.12.2017 на підставі її заяви від 23.12.2015. ОСОБА_1 до відділу платіжні документи про сплату аліментів на суму 57214,38 грн на надавав. Розрахунок здійснено на підставі Довідки про доходи ОСОБА_1 за місцем його роботи (а.с.с155-156).

23.12.2021 від в.о. начальника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) О. Нагорної надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника (а.с.170)

24.12.2021 судове засідання відкладено за заявою учасників справи.

13.01.2022 до канцелярії суду надійшли пояснення від представника стягувача адвоката В. Янковського, відповідно до яких представник вважає, що скарга не підлягає задоволенню, посилаючись на те, що рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 26.12.2014 (справа №621/3330/14-ц) встановлено «...що відповідач не виконує свої обов`язки по утриманню дітей, але має можливість надавати кошти на їх утримання, він працює та має стабільний заробіток, стан його здоров`я задовільний і він не має інших утриманців, крім цього відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі, а малолітні діти, проживають разом із матір`ю та знаходиться на її утриманні.», таким чином судом задоволено позивні вимоги, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зідьки Зміївського району Харківської області, працюючого начальником дільниці Зміївської філії ПАТ "Харківгаз", ідентифікаційний код платника податків на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову 21 листопада 2014 року і досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.05.2021 (справа №621/1038/21), Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 . Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 390 (десять тисяч триста дев`яносто) грн.. 00 коп. компенсації вартості 1/2 частки гаражу АДРЕСА_2 . Скаржником надано до скарги в якості доказу АКТ від 13 грудня 2021 року, складений депутатами Зміївської громади ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , підписи яких завірені секретарем Зміївської ради, де зазначено десять свідків (ПІБ, адреса та підпис). Даним актом нібито підтверджується спільне проживання сторін разом із спільними дітьми, за їх адресою реєстрації, однією сім`єю та ведення спільного домогосподарства. Разом з тим, в даному акті не наведені ні достовірні факти, ні обставини, ні обґрунтовані висновки на підставі яких депутатами Зміївської громади ОСОБА_6 було встановлено факт спільного проживання сторін та ведення спільного домогосподарства. Крім того, стягувану відомо, що ОСОБА_1 , займаючи посаду головного енергетика AT «Харківгаз», має давнє знайомство і знаходиться у дружніх стосунках із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , а відповідно даний документ складений за проханням скаржника, за таких обставин, свідчить про необ`єктивність встановлених в ньому фактів, що мають юридичне значення. Судового рішення щодо встановлення факту спільного проживання сторін та ведення спільного домогосподарства, у порядку визначеному Главою 6 Цивільного процесуального кодексу України - не ухвалювалося. У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що мешкаючи разом, він належним чином виконував покладені на нього обов`язки батька дітей, які передбачені не тільки судовим рішенням, спільною домовленістю та чинним законодавством, а також моральними, засадами, приймаючи безпосередню участь у вихованні та утриманні дітей. У своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що згідно довідки від 13.04.2021 року ним отримано у 2020 році три путівки на нього, стягувана та доньку ОСОБА_8 , а також, що у 2018-2019 роках він сплачував відпочинок на Азовському морі, який проводив разом з дружиною та дітьми. Між тим, фактично припинивши шлюбні стосунки із скаржником, стягувач не вела із останнім спільного господарства і мала окремий бюджет і таким чином не маючи достатньо коштів на оздоровлення дітей, що знаходиться на її утриманні, на відмінність від скаржника, який мав таку можливість, діючи виключно в інтернах дітей, погодилася на пропозицію останнього їх оздоровити, але з умовою особистого супроводження під час такого оздоровлення, так як вважала не можливим відпускати самих дітей із скаржником і така позиція скаржника мала своє підгрунття, про що свідчать обставини встановленні вироком Зміївського районного суду Харківської області від 07.12.2020 року (справа №621/3218/20). Отже, вищезазначені скаржником обставини, свідчать про проведення сторонами спільного оздоровлення дітей, що є обов`язком передбаченим СК України (а.с.181-183).

13.01.2022 від представника стягувача адвоката В. Янковського до канцелярії суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с.191-192).

20.01.2022 від начальника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) А. Пономарьової надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника (а.с.196)

20.01.2022 судове засідання відкладено за заявою учасників справи.

07.02.2022 від начальника Зміївського районного відділу Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) А. Пономарьової надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника

18.02.2022 від скаржника ОСОБА_9 надійшла заява про відкладення судового засідання в зв`язку з неможливістю представника прибути у судове засідання.

22.02.2022 у судовому засіданні заявник ОСОБА_1 підтримав свою скаргу. Та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Представник стягувача адвокат В. Янковський просив відмовити в задоволенні скарги з підстав наведених у поданих поясненнях.

24 лютого 2022 року, в зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», в Україні введено воєнний стан строком на 30 діб, який в подальшому був неодноразово продовжений, в останнє - до 23 серпня 2022 року

Згідно положень статей 12-2, 20, 26 Закону України № 389-VIII "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Правовий статус та обмеження прав і свобод громадян та прав і законних інтересів юридичних осіб в умовах воєнного стану визначаються відповідно до Конституції України та цього Закону. В умовах воєнного стану не можуть бути обмежені права і свободи людини і громадянина, передбачені частиною другою статті 64 Конституції України.

Правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

В зв`язку з особливими умовами роботи судів в умовах воєнного стану, введених згідно рекомендацій Ради суддів України від 02.03.2022, керуючись реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, розгляд цивільної справи відкладено до 07.06.2022 з викликом в судове засідання учасників справи.

07.06.2022 представник стягувача адвокат В. Янковський подав до суду заяву, в якій провив проводити розгляд скарги за відсутності стягувача та його представника.

07.06.2022 скаржник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив розглянути скаргу за його відсутності. На задоволенні скарги наполягав.

26.07.2022 учасники справи у судове засідання не з`явилися.

З огляду на викладене, керуючись приписами ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд ухвалив розглянути скаргу за відсутності стягувача та представника органу державної виконавчої служби, оскільки це не перешкоджає розгляду скарги.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини:

26 грудня 2014 року Зміївськми районним судом Харківаської області ухвалено рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Зідьки Зміївського району Харківської області, працюючого начальником дільниці Зміївської філії ПАТ «Харківгаз», ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову 21 листопада 2014 року і досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 18).

На виконання цього рішення 13.01.2015 судом було видано виконавчий лист № 621/3330/20, який стягувачем ОСОБА_2 пред`явлено до виконання до Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області (а.с.20)

23.01.2015 старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області Кравченком В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46125602 на підставі виконавчого листа №621/3330/14-ц виданого 13.01.2015 Зміївським районним судом Харківської області (а.с.125-127).

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Хмель О. І. від 01.12.2017 виконавчий лист №621/3330/14-ц виданий 13.01.2015 Зміївським районним судом Харківської області повернуто на підставі заяви стягувача від 23.12.2015. Заборгованість відсутня (а.с.128).

27.06.2021 стягувач ОСОБА_2 звернулася із заявою до Зміївського районного ВДВС ГТУЮ у Харківській області про примусове виконання рішення суду згідно виконавчого листа-дублікату виданого 25.02.2021 (а.с.157, 158).

21.07.2021 старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 66148399 на підставі виконавчого листа №621/3330/14-ц виданого 25.02.2021 Зміївським районним судом Харківської області (а.с.166).

06.12.2021 старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель, складено розрахунок, відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», статтей 182, 195 Сімейного кодексу України, Закону України «Про Державний бюджет України», встановлено, що станом на 31.10.2021 заборгованість за виконавчим документом №621/3330/14-ц виданого 26.12.2014 Зміївським районним судом Харківської області становить 65978,58 гривень.

Дослідивши доводи скарги, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 1 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

Так, відповідно до ст. 447 ЦПК, ч. 1 ст. 19, ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1 статті 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». (ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження»)

Відповідно до ч.1ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

Відповідно до частини другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Виходячи з наведених підстав по суті поданої до суду скарги на дії державного виконавця, заявник посилається на те, що державним виконавцем неправомірно складено та обраховано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів на підставі ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, оскільки державним виконавцем не враховано, що заборгованість зі сплати аліментів за період з січня 2016 року по жовтень 2020 року відсутня, у зв`язку з добровільною її сплатою скаржником.

В той же час, з матеріалів виконавчого провадження №46125602, вбачається, що 01.12.2017 постановою старшого державного виконавця Хмель О. І. виконавче провадження повернуто в зв`язку з заявою стягувача від 23.12.2015. Заборгованість відсутня.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 Цивільного процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

За змістом статей 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»

Відповідно до ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці

Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частиною першою статті 195 сімейного кодексу України визначено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення. (ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»)

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників.

Згідно з п. 4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Мін`юсту від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», повідомляти про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, що старшим державним виконавцем Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) О.І. Хмель не враховано, документи, що підтверджують внесення боржником плати в рахунок погашення аліментів, в зв`язку з чим розмір заборгованості має бути переглянуто.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 , державний орган, чиї дії оскаржуються, - Зміївський районний відділ Державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), стягувач у виконавчому провадженні - ОСОБА_2 , на дії державного виконавця щодо незаконного розрахунку заборгованості по аліментам, є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 55, 129-1 Конституції України, статтями 1, 5, 19, 24, 26, 28, 71, 74 Закону України «Про виконавче провадження», статтею 195 Сімейного кодексу України, статтями 260, 261, 447, 450, 451 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірним розрахунок старшого державного виконавця Зміївського районного ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Хмель О.І. зі сплати аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа, виданого 26.12.2014 Зміївським районним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який станом на 31.10.2021 становить 65978,58 гривень.

В іншій частині вимог скарги - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвалу повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 26.07.2022.

Суддя: В. Філіп`єва