Справа № 277/229/22
Номер рядка звіту 15
"22" вересня 2022 р. смт Ємільчине
Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді Заполовського В.В.
з участю секретаря с/з Лук`янчук Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ємільчине цивільну справу за позовом керівника Новоград-Волинської окружної прокуратури Житомирської області поданого в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, Ємільчинської селищної ради Житомирської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки
В обґрунтування вимог прокурор зазначив, що вивченням законності надання земельних ділянок державної та комунальної власності встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 22.10.2018 року №6-4180/14-18-СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Любарського району, за межами населеного пункту Пединківської сільської ради.
На підставі вищезазначеного наказу ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність загальною площею 78, 00 га, в тому числі ОСОБА_1 .
У подальшому, 23.10.2019 року ОСОБА_1 в Миколаївську сільську раду Ємільчинського району Житомирської області подано заяву про надання йому земельної ділянки орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства.
Рішенням Миколаївської сільської ради Ємільчинського району від 04.11.2019 року ОСОБА_1 надано дозвіл, з урахуванням вимог державних стандартів, норм і правил у сфері землеустрою, проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для передачі у власність із земель запасу для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га, що розташована в межах населеного пункту с. Рудня-Миколаївка на території Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області.

Рішенням Миколаївської сільської ради Ємільчинського району від 15.09.2020 року затверджено проект із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано ОСОБА_1 вказану земельну ділянку у приватну власність (кадастровий номер :08:001:0032).

20.10.2020 року ОСОБА_1 проведено реєстрацію права приватної власності на вказану земельну ділянку.

Таким чином, ОСОБА_1 незаконно, повторно використав право на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

Прокурор в судове засідання не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовну заяву підтримує та просить її задовольнити, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує.

Відповідач, будучи повідомленим належним чином про дату та час розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подавав.

Представник Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області в судове засідання не з`явилась, надала до суду пояснення до позовної заяви, просила справу розглянути без її участі, щодо рішення у справі покладається на розсуд суду.

Представник Ємільчинської селищної ради в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій вказав, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити, а також просить розгляд справи проводити за наявними матеріалами за його відсутності.

З-за таких обставин, враховуючи те, що у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін, суд ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст.223, 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у клопотаннях від 20.09.2018 року №К-9778/0/21-18 та від 20.12.2018 року №К-11890/0/21-18 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області ОСОБА_1 просив надати йому дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення йому земельної ділянки з правом передачі у власність, орієнтовно площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства на території Пединківської сільської ради Любарського району Житомирської області, а також просив затвердити документацію із землеустрою.

Крім того ОСОБА_1 своїм підписом у вказаних клопотаннях засвідчив факт невикористання ним в минулому права безоплатної приватизації земельної ділянки за даним цільовим призначенням згідно з ст. 116 Земельного кодексу України. (а.с. 11-12).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-4180/14-18-СГ від 22.10.2018 року «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» ОСОБА_1 надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, розташованої на території Любарського району за межами населених пунктів Пединківської сільської ради. Орієнтовний розмір земельної ділянки 2,0 га, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 15).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області № 6-4970/14-18-СГ від 21.12.2018 року «Про затвердження документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 на території Любарського району за межами населених пунктів Пединківської сільської ради, надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,00 га (кадастровий номер :09:001:0029) для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення державної власності. (а.с. 14).

Відповідно до ксерокопії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 28.02.2019 року ОСОБА_1 продав ОСОБА_3 земельну ділянку площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :09:001:0029, яка розташована на території Пединківської сільської ради Любарського району Житомирської області. (а.с. 16-17).

Як вбачається з ксерокопії рішення Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області №444 від 04.11.2019 року «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства» розглянувши заяву ОСОБА_1 сільська рада вирішила надати дозвіл ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовно площею 2,00 га, що розташована в межах населеного пункту с. Рудня-Миколаївка. (а.с. 19).

Рішенням Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області №531 від 15.09.2020 року «Про затвердження проекту із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), що передаються у приватну власність» розглянувши звернення ОСОБА_1 сільська рада вирішила затвердити проект із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі та передати ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована в межах населеного пункту села Рудня-Миколаївка, площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :08:001:0032. (а.с. 20).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Захист порушеного права особи має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.

Статтею 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до положень статей 13, 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Статтями 2, 19 Закону України «Про охорону земель» визначено, що об`єктом особливої охорони держави є всі землі в межах території України.

Відповідно до статті 19 Конституції України посадові особи органів державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 78 Земельного кодексу України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Статтею 80 ЗК України встановлено, що самостійними суб`єктами права власності на землю є, зокрема, держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади, на землі державної власності. Згідно зі статтями 83, 84 ЗК України, комунальною власністю є землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, в державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання (ч. 4 ст. 116 ЗК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.04.2019 по справі № 525/1225/15-ц, з урахуванням вимог статей 7, 12 Закону № 973-IV, статей 116, 118, 121, 123, 134 ЗК України підтвердила, що право на безоплатне отримання земельної ділянки державної власності одного виду громадянин може використати один раз. Додатково земельні ділянки громадянин або фермерське господарство можуть отримати на конкурентних засадах через участь у торгах.

Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122 ЗК України.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри.

Згідно з частиною першою статті 121 ЗК України громадяни України для ведення особистого селянського господарства мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у розмірі не більше 2, 0 га.

За таких обставин, реалізація повноважень сільськими радами має здійснюватися з дотриманням вимог законодавства, яке забороняє повторне отримання безоплатно у приватну власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства (понад норми безоплатної приватизації, встановлені Земельним кодексом України).

За приписами ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Всупереч вимог ст.ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, при зверненні до Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області із заявою ОСОБА_1 приховав той факт, що раніше ним уже використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства та не повідомив про це Миколаївську сільську раду Ємільчинського району Житомирської області.

Земельна ділянка площею 2 га кадастровий номер :08:001:0032, що знаходиться в межах населеного пункту с. Рудня-Миколаївка на території Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області (на теперішній час Ємільчинська об`єднана територіальна громада) вибула із комунальної власності внаслідок незаконного використання ОСОБА_1 права на повторну безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання, тобто поза волею власника цієї земельної ділянки - Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області.

Оскільки спірна земельна ділянка вибула з володіння власника не з його волі, то відновлення права на неї необхідно здійснювати шляхом її витребування із чужого незаконного володіння.

Щодо представництва прокурора у даній справі,то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Згідно з ч.4 ст.56 ЦПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача (абз. 3 ч. 5 ст. 56 ЦПК України).

Належне (законне) розпорядження земельними ділянками державної власності, які відповідно до ст.14 Конституції України є основним національним багатством, що перебувають під особливою охороною держави, а право власності на які набувається виключно відповідно до закону, безумовно є складовою питання державного (загального) інтересу.

Окрім того, суспільний інтерес, який полягає у поверненні в розпорядження територіальної громади земельної ділянки, що є умовою реалізації функцій держави з забезпечення громадян правом власності на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства, забезпечення рівності можливостей всіх громадян використати своє право на землю, явно переважає приватний інтерес ОСОБА_1 .

Головне управління Держгеокадастру в Житомирській області, як належний позивач у даному спорі, з часу надання земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , із вимогою щодо витребування вказаної земельної ділянки, до суду не звернулось, заходи представницького характеру у судовому порядку не вжило, не заперечує щодо звернення прокурором до суду з відповідним позовом та представництва інтересів держави в суді.

Ємільчинська селищна рада Житомирської області на момент здійснення реорганізації не володіла інформацією стосовно неправомірного отримання ОСОБА_1 земельної ділянки в межах с. Рудня Миколаївка на території Миколаївської сільської ради, а відтак Ємільчинською селищною радою Житомирської області заходи щодо поновлення порушених діями ОСОБА_1 інтересів держави не вживалися. Селищна рада також не заперечила щодо звернення прокурором до суду з відповідним позовом та представництва інтересів держави в суді.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позов задоволено повністю, то до стягнення на користь Житомирської обласної прокуратури підлягає сплачений судовий збір у сумі 2481,00 грн.

На підставі наведеного ст. ст.4, 15, 16 ЦК України, ст.ст.78, 83, 116, 118, 121, 152 ЗК України, керуючись ст.ст.5, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 223, 280, 258, 259, 264, 265 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Позов керівника Новоград-Волинської окружної прокуратури Житомирської області поданого в інтересах держави в особі: Головного управління Держгеокадастру в Житомирській області, Ємільчинської селищної ради Житомирської області до ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки - задовольнити.

Витребувати у ОСОБА_1 на користь Ємільчинської селищної ради Житомирської області, земельну ділянку, що розташована в межах населеного пункту села Рудня-Миколаївка на території Миколаївської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, площею 2, 0000 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :08:001:0032

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури здійснені нею судові витрати в розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня 00 копійок, який перерахувати на рахунок платника за такими реквізитами: Житомирська обласна прокуратура, код 02909950, банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок №0011049.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Ємільчинським районним судом Житомирської області за заявою відповідача протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 22.09.2022 року.

Суддя: В. В. Заполовський