Провадження №2/523/993/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2022 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі :

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Мельніченко Г.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в міст і Одесі, справу за позовом -

Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкта,

в судових засіданнях брали участь: представник ОМР Танасійчук І.М., відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2

Установив

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкта.

Свій позов сторона позивача обґрунтувала тим, що з листа Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради від 20.07.2020 року № 3313-02/142 вбачається, що право власності на квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1996 року № Н/96-1081, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею «Центр» (дата реєстрації 02.10.1996 року, в книзі 189 - стор. 74 - р. № 57).

Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1996 року № Н/96-1081 ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 52,5 кв.м.

Однак, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі відповіді від 29.05.2020 року серія та номер: 2448-07/904-106, наданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1996 року № Н/96-1081, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею «Центр», технічного паспорта від 03.06.2020 року серія та номер: б/н та довідки від 03.06.2020 року серія та номер: 530/20, наданої ТОВ «Технік проект», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.06.2020 року № 52567980 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 59,4 кв.м.

Із наведеного вбачається, що після реконструкції та реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно загальна площа квартири збільшилась на 6,9 кв.м.

Крім того, всі документи, які стали підставою прийняття рішення державного реєстратора від 09.06.2020 року № 52567980, стосуються саме квартири АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 , а не ОСОБА_4 . Тобто, під час прийняття спірного рішення, крім іншого, допущено помилку в прізвищі власника вказаної квартири.

28.07.2020 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 28.07.2020 року № 01-18/881-06 повідомив, що за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку виконуються будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом улаштування прибудови орієнтовною площею 12 кв.м. на стовпчастих сваях з фактичним улаштуванням приміщення зі стінами та покрівлею.

У Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаною адресою.

25.06.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 24.06.2020 року № 01-8/393 повідомило, що за результатами обстеження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , виконуються роботи з реконструкції вказаної квартири, шляхом влаштування консольної конструкції на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Одеси, про що складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси, а також зроблено фотофіксацію самочинного будівництва.

Таким чином, виконавчими органами Одеської міської ради зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси шляхом здійснення самочинного будівництва прибудови до квартири першого поверху за адресою: АДРЕСА_3 .

З метою подальшого захисту прав та інтересів територіальної громади м. Одеси Одеська міська рада звернулась до суду із вимогами про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкта за адресою: АДРЕСА_3 .

Виходячи з вищевикладеного позивач просить суд зазначену позовну заяву задовольнити.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 14 грудня 2021 року провадження по справі відкрито та призначено справу до судового розгляду за нормами загального позовного провадження. (а.с. 58).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 липня 2022 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті спору. (а.с. 113).

Представник позивача ОСОБА_5 надав клопотання про розгляд спарви за його відсутності позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на його задоволенні. (а.с. 118).

У судове засідання відповідач ОСОБА_6 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Приймав участь в судовому засіданні, що відображено в протоколі судового засідання. (а.с. 93). Також в процесі розгляду справи приймав участь його представник-адвокат Верхола І. О.

За час розгляду спарви будь яких заперечень пояснень чи відзиву стороною позивача не подано.

Приймаючи до уваги те, що справа розглядається судом першої інстанції майже рік, що є порушенням розумного строку її розгляду, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, що не з,явились в судове засідання, які обізнані належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов є доказаний та є обґрунтований, тому підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1996 року № Н/96-1081 ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 52,5 кв.м.

Однак, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі відповіді від 29.05.2020 року серія та номер: 2448-07/904-106, наданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1996 року № Н/96-1081, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею «Центр», технічного паспорта від 03.06.2020 року серія та номер: б/н та довідки від 03.06.2020 року серія та номер: 530/20, наданої ТОВ «Технік проект», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.06.2020 року № 52567980 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 59,4 кв.м.

Із наведеного вбачається, що після реконструкції та реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно загальна площа квартири збільшилась на 6,9 кв.м.

Крім того, всі документи, які стали підставою прийняття рішення державного реєстратора від 09.06.2020 року № 52567980, стосуються саме квартири АДРЕСА_2 та ОСОБА_1 , а не ОСОБА_4 . Тобто, під час прийняття спірного рішення, крім іншого, допущено помилку в прізвищі власника вказаної квартири.

28.07.2020 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 28.07.2020 року № 01-18/881-06 повідомив, що за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку виконуються будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом улаштування прибудови орієнтовною площею 12 кв.м. на стовпчастих сваях з фактичним улаштуванням приміщення зі стінами та покрівлею.

У Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаною адресою.

25.06.2020 року Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 24.06.2020 року № 01-8/393 повідомило, що за результатами обстеження встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 , виконуються роботи з реконструкції вказаної квартири, шляхом влаштування консольної конструкції на земельній ділянці, що належить територіальній громаді м. Одеси, про що складено відповідний акт обстеження об`єкта містобудування щодо дотримання законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові на території м. Одеси, а також зроблено фотофіксацію самочинного будівництва.

Таким чином, виконавчими органами Одеської міської ради зафіксовано факт самовільного зайняття земельної ділянки комунальної власності територіальної громади м. Одеси шляхом здійснення самочинного будівництва прибудови до квартири першого поверху за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Згідно із ч. 1 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства тощо.

Статтею 116 ЗК України визначені підстави набуття права на землю із земель державної та комунальної власності.

З аналізу положень наведених норм законодавства вбачається, що громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятих в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради листом від 28.07.2020 року № 01-18/881-06 повідомив, що за результатами обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 встановлено, що на першому поверсі 9-ти поверхового житлового будинку виконуються будівельні роботи з реконструкції квартири шляхом улаштування прибудови орієнтовною площею 12 кв.м. на стовпчастих сваях з фактичним улаштуванням приміщення зі стінами та покрівлею.

У Департаменті комунальної власності Одеської міської ради відсутня інформація про прийняття рішення щодо відведення земельної ділянки у власність чи оренду за вказаною адресою.

Одеська міська рада не надавала згоди на будівництво прибудови до квартири першого поверху за адресою: АДРЕСА_3 .

Таким чином, сукупність наведених норм та обставин свідчать про те, що дана земельна ділянка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Одеси, будь-яким особам у власність чи/або користування для здійснення будівництва за вказаною адресою не надавалась, тобто об`єкт є самочинним, та підлягає знесенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із вимогами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 (далі Порядок).

Згідно з п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком. Відповідно до приписів ст. 27 Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться, зокрема, на підставі: державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.

Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Так, з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на підставі відповіді від 29.05.2020 року серія та номер 2448-07/904-106, наданої Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» Одеської міської ради, договору купівлі-продажу нерухомого майна від 02.10.1996 року № Н/96-1081, зареєстрованого Одеською універсальною товарною біржею «Центр», технічного паспорта від 03.06.2020 року серія та номер: б/н та довідки від 03.06.2020 року серія та номер: 530/20, наданої ТОВ «Технік проект», рішенням державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.06.2020 року № 52567980 за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 59,4 кв.м.

Стосовно технічного паспорту від 03.06.2020 року серія та номер: б/н, виготовленого ТОВ «Технік проект», суд зазначає.

Технічний паспорт - це документ, який має довідкову інформацію про фактичний стан нерухомості, а саме: про площі, поверховості, дату побудови, капремонту, товщину стін, технічні характеристики покрівлі та фундаменту.

Отже, технічний паспорт не є правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна та не може бути самостійною підставою визнання права власності на самочинно збудований об`єкт.

З урахуванням вищенаведеного заявником не подано належних, передбачених чинним законодавством документів, які необхідні для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.06.2020 року № 52567980 на об`єкт площею 59,4 кв.м. Саме тому воно підлягає скасуванню у судовому порядку як таке, що порушує права територіальної громади м. Одеси на земельну ділянку, на якій прибудований об`єкт знаходиться, та таке, що прийняте із порушенням законодавства за відсутності необхідних на те дозвільних та правовстановлюючих документів.

Відповідно постанови Верховного Суду у складі колегії суддів касаційного господарського суду від 20.08.2020 року у справі № 916/2464/19, у якій суд дійшов до висновку, що належними способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 906/516/19.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2020 року у справі № 1940/1655/18 зазначив, що вчинення позивачем дій щодо відведення йому земельної ділянки в оренду та навіть рішення суду у іншій справі, яким відповідного суб`єкта владних повноважень зобов`язано розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, не породжує у позивача права на її використання до прийняття відповідним органом виконавчої влади чи органом місцевого самоврядування рішення про надання зазначеної земельної ділянки у користування (оренду) та подальше її оформлення у встановленому порядку.

Верховний Суд також вказав, що будь-які дії, направлені на фактичне використання земельної ділянки без оформлення права власності на неї або права постійного користування чи права оренди земельної ділянки в порядку, визначеному Законом «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є самовільним заняттям земельної ділянки.

Аналогічний висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 2040/6701/18, від 09.02.2021 року у справі № 500/2528/19 та від 01.06.2021 року у справі № 340/461/21.

Враховуючи зазначене та те, що Одеською міською радою рішення про надання відповідачу чи/або іншим особам у власність або у користування земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 , для будівництва не приймалось, має місце самовільне зайняття земельної ділянки.

Таким чином, вищевикладені обставини свідчать про здійснення самочинного будівництва без документів, що дають право на виконання будівельних робіт, та на земельній ділянці яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси за адресою: АДРЕСА_3 , що не була відведена для цієї мети.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда або інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Враховуючи те, що за змістом ст.ст. 316, 317 ЦК України право власності це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, а відтак виключає це майно з цивільного обороту (правова позиція Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справі № 6-286 цс 15).

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Пункт 5 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» зазначає, що відповідно до вимог ст. 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

Відповідно правової позиції Верховного Суду України, висловлену у постанові по справі № 6-130цс13, відповідно до якої у розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником отримано право власності. Об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти не є об`єктами права власності (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-180цс14 об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї із наведених умов: 1) земельна ділянка не відведена для цієї мети; відсутній належний дозвіл на будівництво; 2) відсутній належним чином затверджений проект; 3) під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Таким чином, із всього вищенаведеного можна дійти до висновку, що спірна споруда є самочинно збудованою, яка розташована на землях територіальної громади м. Одеси та є перешкодою для реалізації територіальною громадою м. Одеси своїх повноважень як власника відповідної земельної ділянки, а тому даний об`єкт (прибудова) площею 6,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 , підлягає знесенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки позовні вимоги задоволено в поуному обсязі, судові витрати стягуються з відповідача, а тому необхідно стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Одеської міської ради судовий збір у загальному розмірі 5675 гривень.

Керуючись ст. ст. 3, 4-7,1-13, 17- 18, 109, 131,137, 141, 211, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Одеської міської ради (65026, м. Одеса, пл. Думська, 1) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про скасування рішення державного реєстратора та звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинно прибудованого об`єкта задовольнити.

Скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 09.06.2020 року № 52567980, що є підставою для припинення права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_4 , загальною площею 59,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) із закриттям розділу.

Зобов`язати ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинної прибудови площею 6,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_3 .

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь Одеської міської ради (площа Думська, 1, м. Одеса, 65026, ідентифікаційний код юридичної особи: 26597691) сплачений судовий збір у розмірі 5675,00 грн. (на рахунок Юридичного департаменту Одеської міської ради: , р/р UA0034995 в ДКСУ м. Київ, МФО 820172).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21 грудня 2022 року.

Суддя