Провадження № 2-з/752/441/22
У Х В А Л А

02 грудня 2022 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

за участі секретаря судового засідання Сітайла В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про сягнення боргу за договором позики,-

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що відповідачка ОСОБА_2 не виконала свої зобов`язання за договором позики. У зв`язку з чим зауважив, що є достатні підстави вважати, що відповідачка з метою уникнення від відповідальності відчужить належне їй майно на користь третіх осіб, що унеможливить виконання рішення суду, у разі задоволення його позовних вимог.

Учасники справи у судове засідання не викликались відповідно до правил ч.1 ст. 153 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено визначений перелік видів забезпечення позову, зокрема, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом третім частини першої ст. 151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову подається повинна містити обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У той же час, до заяви про забезпечення позов заявником не додано жодних матеріалів та доказів, що підтверджують необхідність застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_2 .

При цьому, ОСОБА_1 звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову не зазначає на яке конкретно майно просить накласти арешт та не надає доказів на підтвердження існування права власності на це ж майно у відповідачки ОСОБА_2 .

Крім того, посилання заявника на те, що існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, а таке твердження є лише припущеннями.

Відтак, у задоволенні заявлених ОСОБА_1 вимог про забезпечення заявленого ним позову до набрання законної сили заяви до ОСОБА_2 про накладення арешту на майно та грошові кошти, вважаю за необхідне відмовити.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. ст. 149 - 151 ЦПК України, суд -

ухвалив:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, а також грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк