ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» грудня 2022 року

м. Валки

справа № 638/427/22

провадження № 22ц/818/3640/22

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В., (суддя-доповідач),

суддів - Котелевець А.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря - Супрун Я. С.,

учасники справи:

позивачка - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» ,

треті особи - ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року в складі судді Аркатової К.В.

в с т а н о в и в:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв Андрій Миколайович про скасування рішення про реєстрацію права власності, поновлення права власності та реєстрації місця проживання.

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову, яка мотивована тим, що у грудні 2019 року при її виселенні відповідачем надана копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якої вона дізналась, що право власності на її квартиру АДРЕСА_1 , що є предметом іпотеки, 06 грудня 2019 року зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» шляхом позасудового звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зазначила, що метою забезпечення позову є вжиття заходів щодо охорони її матеріально-правових інтересів від можливих недобросовісних дій з боку відповідача чи інших учасників справи з тим, щоб забезпечити їй реальне та ефективне виконання майбутнього судового рішення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Зауважила, що відповідачем здійснено її виселення з єдиного житлового приміщення без надання іншого та знято її з реєстраційного обліку без відповідного судового рішення.

Вказала, що застосування зустрічного забезпечення позову у справі є недоцільним, оскільки відповідачу не можуть бути спричинені збитки забезпеченням позову.

Просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо відчуження нерухомого майна - однокімнатної квартири, загальною площею 32,7 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задоволено, вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо відчуження нерухомого майна однокімнатної квартири, загальною площею 32,7 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу, неповно з`ясував обставини у справі, не врахував того, що суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Зазначив, що оскаржувана ухвалу суду не містить мотивувальної частини взагалі, не наведено жодного мотиву для задоволення клопотання, відсутня аргументація про необхідність застосування вказаного обмеження та оцінка доказів, поданих позивачкою по справі. Вказав, що позивачкою не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження того, що зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» можливі дії, спрямовані на відчуження у будь-який спосіб третім особам нерухомого майна, та не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Посилався на те, що судом не вирішено питання зустрічного забезпечення позову.

Відзивів на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції від учасників справи не надходило.

До суду апеляційної інстанції учасники справи будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з`явилися. Клопотань про відкладення розгляду справи не подали.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали оскарження ухвали цивільної справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» необхідно залишити без задоволення, ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що в провадженні суду першої інстанції перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро», треті особи: ОСОБА_2 , приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Звєрєв А.М. про скасування рішення про реєстрацію права власності, поновлення права власності та реєстрації місця проживання, в якому просила скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Звєрєва А.М., реєстраційний номер 50188360 від 12 грудня 2019 року про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» однокімнатної квартири, загальною площею 32,7 кв м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; поновити право власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 ; зобов`язати Департамент реєстрації Харківської міської ради Харківської області вчинити дії щодо поновлення в реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 ; вирішити питання щодо судових витрат.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року відкрито провадження у справі.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 посилалася на те, що 25 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 028Ф-ІК-ЦВ, за яким він отримав кредит в розмірі 15 000,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 25 квітня 2023 року.

В забезпечення виконання умов кредитного договору 25 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки № 028Ф-ІК-ЦВ/z1, предметом якого є однокімнатна квартира, загальною площею 32,7 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Як вбачається зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 липня 1994 року, власницею однокімнатної квартири, загальною площею 32,7 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 (а.с.19-20).

29 серпня 2019 року в процедурі ліквідації Публічного акціонерного товариства ВТБ Банк між Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» та Публічним акціонерним товариством ВТБ Банк укладено договір відступлення права вимоги за № 32-РБ, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» перейшло право вимоги за кредитним договором № 028Ф-ІК-ЦВ від 25 квітня 2008 року, за іпотечним договором № 028Ф-ІК-ЦВ/z1 від 25 квітня 2008 року та договором поруки від 25 квітня 2008 року.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 193131296 від 16 грудня 2019 року вбачається, що 06 грудня 2019 року за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору іпотеки № 028Ф-ІК-ЦВ/z1 від 25 квітня 2008 року; договору про відступлення прав за договором іпотеки від 29 серпня 2019 року (а.с.21).

Також, матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» від 17 грудня 2019 року ОСОБА_1 знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.22).

В заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 вважала, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим в майбутньому виконання рішення суду.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмета спору.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Процесуальний закон передбачає право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову обґрунтовано, зокрема тим, що невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього судового рішення та порушить право на ефективний захист.

Колегія суддів наголошує, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Матеріали оскарження ухвали свідчать про те, що ОСОБА_1 оспорюється правомірність державної реєстрації права власності на однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро», вчиненої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Звєрєвим А.М.

Здійснення вказаних реєстраційних дій підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 193131296 від 16 грудня 2019 року, що свідчить про наявність між сторонами спору.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що подальша реалізація цього майна під час розгляду справи може призвести до неможливості виконання рішення суду.

Колегія суддів зазначає, що позивач прагне відновити своє право власності на нерухоме майно, яке перейшло у власність Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро».

У разі відчуження вказаного майна, відновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду, буде неможливим, а позивачка буде вимушена здійснювати додаткові процесуальні дії для відновлення свого порушеного права, зокрема, залучати до участі у справі нових учасників, пред`являти нові позовні вимоги, тощо, що призведе до порушення строків розгляду даної справи.

Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 04 грудня у справі № 372/135/19-ц (провадження № 61-13744св19), від 11 грудня 2019 року у справі № 483/478/19-ц (провадження № 61-11623св19), від 29 червня 2021 року у справі № 607/2543/19 (провадження № 61-2437св20), від 30 червня 2021 року у справі № 532/11320/19 (провадження № 61-6385св21).

Встановивши, що між сторонами виник спір щодо правомірності реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» права власності на спірну квартиру, яка, за посиланням заявниці, неправомірно вибула з її власності та є єдиним житлом, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивачки щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявниці щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, які заявниця просила вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується колегія суддів, обґрунтовано вважав за необхідне задовольнити заяву про забезпечення позову.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 лютого 2022 року у справі № 644/3734/21 (провадження № 61-20144св21).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність забезпечення даного позову шляхом накладення заборони вчинення реєстраційних дій щодо відчуження нерухомого майна однокімнатної квартири, загальною площею 32,7 кв м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві приватної власності належить Акціонерному товариству «Альфа-Банк». Визначений судом першої інстанції спосіб забезпечення позову є таким, що відповідає позовним вимогам, враховує права та інтереси учасників справи та буде достатнім для забезпечення виконання судового рішення у майбутньому. Такий вид забезпечення позову у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору та співмірний із заявленими позивачкою вимогами, а невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог.

Колегія суддів відхиляє доводи Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» про те, що судом не було вирішено питання зустрічного забезпечення позову, з огляду на наступне.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 154 ЦПК України суд зобов`язаний застосувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову у випадку відмови від позову.

Аналіз пункту 1 частини третьої статті 154 ЦПК України свідчить про те, що для його застосування необхідно встановити сукупність таких обставин: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України; 2) позивач або взагалі не має на території України майна або розмір (вартість) його майна на території України недостатній для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови від позову.

Тобто на суд покладається обов`язок застосувати зустрічне забезпечення лише за наявності одночасного встановлення зазначених обставин у їх сукупності.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 24 червня 2021 року у справі № 295/940/20, від 01 квітня 2020 року у справі № 318/854/18, від 09 грудня 2021 року у справі № 175/1480/21.

При цьому колегія суддів наголошує, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» не позбавлено можливості в порядку, передбаченому частиною 6 статті 154 ЦПК України, подати клопотання про зустрічне забезпечення з обґрунтуванням наявності підстав для такого забезпечення і наданням відповідних доказів на підтвердження цих обставин.

Інші доводи та вимоги, викладені в апеляційній скарзі, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції у відповідності до принципів розумності, співмірності, з додержанням норм процесуального права та правильно застосувавши норми матеріального права, обґрунтовано задовольнив заяву про забезпечення позову, у зв`язку з чим на підставі статті 375 ЦПК України апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала - без змін.

Питання щодо стягнення судового збору за подачу апеляційної скарги на цій стадії не вирішується, оскільки розглядається лише процесуальне питання, а не вирішується справа по суті.

Керуючись ст. ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.375, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Легіон Агро» - залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді А.В. Котелевець

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 21 грудня 2022 року.