РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 609/832/22

2/609/419/2022

28 грудня 2022 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Харлана М.В.

за участю:

секретаря судового засідання Семенюк О.І.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ цивільну справу за позовом: ОСОБА_3 до

відповідача: ОСОБА_2

вимоги позивача: про стягнення аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей,-

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

1. 18 жовтня 2022 року ОСОБА_3 (далі позивач) звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 (далі відповідач) про стягнення аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітніх непрацездатних дітей, а саме: доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та на весь період їх непрацездатності.

2. Позов обґрунтований тим, що позивач із відповідачем уклали шлюб 09 серпня 1995 року, який був зареєстрований у Васьковецькій сільській раді Шумського району Тернопільської області. Від спільного шлюбу у подружжя народилось двоє дітей: донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано.

Позивач у позові вказує, що їх спільні з відповідачем діти, являються інвалідами першої групи з дитинства. Донька ОСОБА_6 та син ОСОБА_7 хворіють подібними захворюваннями та обоє потребують стороннього догляду, оскільки мають обмеження у самообслуговуванні, здатності до орієнтації та спілкування, здатності контролювати свою поведінку.

Зазначає, що на даний час доньці ОСОБА_6 виповнилось 26 років, сину ОСОБА_8 25 років, проте належної допомоги на утримання дітей від відповідача вона не отримує. На ліки та підтримання здоров`я дітей позивач витрачає соціальну державну допомогу в розмірі близькій 3000 грн. Іншого працевлаштування немає та не може мати, оскільки за дітьми необхідний цілодобовий догляд.

Натомість, відповідач є здоровим та працездатним чоловіком та працює експедитором ПП «Шумський хліб». Неповнолітніх дітей, та інших осіб, які втратили працездатність на утриманні не має.

Домовленості щодо добровільної матеріальної участі в утриманні спільних дітей між нею та відповідачем не досягнуто, тому позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.ст. 180, 183, 198, СК України, просила заявлені позовні вимоги задовольнити.

08 листопада 2022 року відповідачем ОСОБА_2 на адресу суду подано відзив, згідно якого останній просив суд відмовити в задоволенні позову, вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими.

Вказує, що згідно ст. 198 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати своїх непрацездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Однак, у нього такої можливості в даний час немає, оскільки на його утриманні знаходяться батьки похилого віку, які також потребують відповідного матеріального догляду. Крім цього, він отримує мінімальну заробітну плату, яка з вирахуванням податків складає 6500 грн.

Зазначає, що його непрацездатні діти отримують пенсію по інвалідності. Окрім того, позивач оформлена по догляду за непрацездатними повнолітніми дітьми та отримує матеріальну платню, визначену у відповідних розмірах чинним законодавством України, а отже доходи позивача забезпечують їй та непрацездатним дорослим дітям, які отримують пенсію, прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

З врахуванням наведеного, просить суд відмовити позивачу в задоволенні позову в повному обсязі.

14 листопада 2022 року позивачем подано відповідь на відзив, в якому остання вказує, що відповідач ОСОБА_2 не надав жодних доказів та аргументів того, що він не може сплачувати аліменти дорослим непрацездатним дітям, а навпаки висловив своє небажання взагалі сплачувати аліменти.

У запереченні на відповідь на відзив поданому 29 листопада 2022 року відповідач ОСОБА_2 вказує, що по місцю роботи отримує незначний та нерегулярний дохід, а його заробітна плата на даний час залежить від виробничої потужності підприємства, на якому він працевлаштований. Вважає що доходи позивача забезпечують її та непрацездатним дорослим дітям, які отримують пенсію прожитковий мінімум, встановлений для осіб, які втратили працездатність.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, та пояснив, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем буде не в змозі сплачувати аліменти у пред`явленому позивачем розмірі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, представила суду заяву, згідно якої просить розгляд справи здійснювати у її відсутність та за участю її представника ОСОБА_1 . Позовні вимоги підтримала повністю та просила задовольнити їх в повному обсязі.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

3. Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 03 листопада 2022 року, у зв`язку із неявкою відповідача ОСОБА_2 судовий розгляд справи відкладено на 22 листопада 2022 року, у зв`язку із клопотанням відповідача судовий розгляд справи відкладено 07 грудня 2022 року.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 07 грудня 2022 року клопотання представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Манчука С.Г. про витребування доказів було задоволено. Витребувано у ТОВ «Шумськ Агро», інформацію про щорічний розмір орендної плати за землю, яку сплачує ТОВ «Шумськ-Агро» ОСОБА_9 , за оренду земельної ділянки (паю), судовий розгляд справи відкладено на 28 грудня 2022 року.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

4. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі із 09 серпня 1995 року.

5. Від спільного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24 січня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шумської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 7, та ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_5 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 22 травня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шумської райдержадміністрації Тернопільської області, актовий запис № 23.

6. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 29 грудня 2005 року шлюб між сторонами було розірвано.

7. Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 10 вересня 2008 року вирішено стягувати щомісячно аліменти з гр. ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_8 15 ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі по 200 гривень на кожну дитину, починаючи з 06 серпня 2008 року і проводити до настання дітьми повноліття.

8. Відповідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 132/2 від 06 травня 2015 року, встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом першої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду.

9. Відповідно копії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією № 6/6 від 09 січня 2014 року, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є інвалідом першої групи з дитинства та потребує постійного стороннього догляду.

10. Відповідно до Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу №3 від 04 січня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_4 , 1996 року, являється інвалідом I «А» групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду.

11. Відповідно до Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом I чи II групи внаслідок психічного розладу №2 від 04 січня 2022 року, вбачається, що ОСОБА_5 , 1997 року, являється інвалідом I «А» групи внаслідок психічного розладу та потребує постійного стороннього догляду.

12. Згідно копії довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №293 від 15 вересня 2022 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що до складу сім`ї позивача ОСОБА_3 входять: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 (син), ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6 (дочка), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_7 (батько).

13. Згідно копії довідки про склад сім`ї зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №428 від 04 листопада 2022 року виданої Шумською міською радою Тернопільської області вбачається, що до складу сім`ї відповідача ОСОБА_2 входять: ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_8 (мати), ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_9 (батько), ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_10 (племінниця).

14. Відповідно до довідки від 04 листопада 2022 року, виданої ПП «Шумськ Хліб», ОСОБА_2 займає посаду водія транспортних засобів даного підприємства та його дохід за період з 01.05.2022 р. по 30.10.2022 р. становив 34878,37 грн.

15. Відповідно до копії квитанції про сплату аліментів, долучених до матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 2750,65 грн, відповідно до розрахунку державного виконавця від 17 жовтня 2022 року.

16. Згідно довідки про доходи № 010138 від 28 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_11 перебуває на обліку в Кременецькому об`єднаному управлінні ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2022 року становить 18576,56 грн.

17. Згідно довідки про доходи № 351798 від 28 листопада 2022 року вбачається, що ОСОБА_9 перебуває на обліку в Кременецькому об`єднаному управлінні ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01 червня 2022 року по 30 листопада 2022 року становить 21388,93 грн.

18. Відповідно до інформації від 16 грудня 2022 року наданої на запит суду з ТзОВ «Шумськ Агро» вбачається, що належна до виплати орендна плата за 2022 рік ОСОБА_9 за користування земельною ділянкою складає 6300,00 грн.

ІV. Оцінка Суду.

19. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

20. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

21. Відповідно до частини восьмої та дев`ятої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

22. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.

Таким чином, аналіз змісту ст. 198 СК України дає підстави для висновку, що для виникнення обов`язку батька (матері) утримувати сина (дочку) необхідно наявність трьох умов: син (дочка) є непрацездатними; син (дочка) потребує матеріальної допомоги; батько (мати) мають матеріальну можливість утримувати сина (дочку).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

23. Сімейний Кодекс України не містить поняття "повнолітня непрацездатна дитина".

24. Згідно з ч. 4 ст. 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" до осіб, які втратили працездатність, відносяться особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку, особи, які досягли пенсійного віку, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, та непрацюючі особи, визнані особами з інвалідністю в установленому порядку.

25. Відповідно до абз. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого ст. 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

26. Положення ч. 3 ст. 75 СК України відносять до категорії "непрацездатні" осіб з інвалідністю I, II та III групи.

Отже, повнолітньою непрацездатною дитиною у розумінні ст. 198 СК України є повнолітні син або дочка, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю (таке ж тлумачення указаного поняття здійснено Конституційним Судом України у рішенні від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014).

27. За приписами ст. 1 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні" особою з інвалідністю є особа зі стійким розладом функцій організму, що при взаємодії із зовнішнім середовищем може призводити до обмеження її життєдіяльності, внаслідок чого держава зобов`язана створити умови для реалізації нею прав нарівні з іншими громадянами та забезпечити її соціальний захист.

28. Залежно від ступеня стійкого розладу функцій організму, зумовленого захворюванням, травмою (її наслідками) або вродженими вадами, та можливого обмеження життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем внаслідок втрати здоров`я особі, визнаній особою з інвалідністю, встановлюється І, ІІ чи ІІІ група інвалідності (ч. 3 ст. 7 Закону України "Про реабілітацію осіб з інвалідністю в Україні").

29. Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є особами з інвалідністю І групи. Відповідно до довідок до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ № 0180546 та серії АВ №0502307 інвалідність встановлена довічно.

ОСОБА_5 та ОСОБА_5 постійно мешкають з матір`ю ОСОБА_3 .

30. За змістом положень ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

31. До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу (ст. 201 СК України).

32. Аналіз статтей 198, 200 СК України свідчить, що при встановленні, чи повнолітні непрацездатні дочка чи син потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання повнолітнім непрацездатним дочкою, сином доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що вони не потребують матеріальної допомоги.

33. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Для виникнення обов`язку матері, батька утримувати повнолітніх дочку, сина необхідна сукупність таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання.

34. Судом беззаперечно встановлено, що повнолітня донька та син сторін є інвалідами першої групи, з дитинства. Вони проживають з матір`ю ОСОБА_3 , оскільки за станом свого здоров`я мають обмеження у самообслуговуванні, здатності до орієнтації та спілкування, здатності контролювати свою поведінку та потребують постійного стороннього догляду, а їх мати позбавлена, у зв`язку необхідністю стороннього догляду за дітьми, можливості працювати та надавати їм усю необхідну матеріальну допомогу.

ОСОБА_2 як їх батько є працездатним, проживає окремо, може надавати матеріальну допомогу своїм непрацездатним дітям та в силу закону має відповідний обов`язок.

Доводи відповідача про незадовільний матеріальний стан, а також те, що у позивача відсутня потреба в отриманні матеріальної допомоги на утримання повнолітніх непрацездатних дітей у вигляді аліментів не ґрунтуються на вимогах закону.

Суд вбачає, що сторони не можуть домовитися про розмір аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей з інвалідністю, які проживають разом з матір`ю, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, допомоги на утримання дітей позивачу не надає, а тому аліменти підлягають присудженню за рішенням суду.

Доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти на утримання своїх повнолітніх непрацездатних дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), відповідачем до суду не надано.

Тому, беручи до уваги обставини справи, стан здоров`я повнолітніх непрацездатних доньки та сина сторін, враховуючи, що діти знаходяться на повному утриманні позивача, не доведення відповідачем перед судом неможливості сплати аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей, або наявності інших обставин, що могли вплинути на розмір аліментів, суд вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість надавати допомогу на утримання своїх повнолітніх непрацездатних дітей саме у такому розмірі. Доводи відповідача стосовно того, що на його утриманні знаходяться двоє батьків похилого віку, а також надані ним довідки про отримувану ними пенсію не спростовують той факт, що на даний час він є матеріально забезпеченим.

За таких обставин, виходячи з принципу справедливості та розумності, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання непрацездатних повнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів доходу щомісячно, оскільки такий розмір аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних сина та доньки сторін є обґрунтованим та доцільним з огляду на характер захворювання останніх, що вимагає постійного догляду, який здійснює ОСОБА_3 .

35. Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню доньку, сина з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст. 79 СК України, відповідно до якої: якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це.

36. Окрім того, норми Сімейного кодексу України не передбачають визначення мінімального розміру аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних осіб, а тому в даному випадку відсутні підстави для визначення мінімального розміру аліментів.

37. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

38. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вказана норма закону застосовується до виниклих правовідносин в силу ст. 201 СК України.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

39. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Тому з відповідача слід стягнути 992,40 судового збору в дохід держави.

З цих підстав,

Керуючись п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст.ст.16,182,198,200 СК України,ст.ст.2,4, 12, 13,18, 76-77, 81, 141,206,258-268, 247, 273, 274, 352-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх непрацездатних дітей задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання двох повнолітніх непрацездатних дітей: доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2022 року на строк інвалідності.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання доньки та сина у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з гр. ОСОБА_2 , на користь держави (ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувач Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повне рішення складено 28 грудня 2022 року.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_3 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя: М. В. Харлан