Справа № 562/1232/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2022 р.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Мички І.М

при секретарі Щербак В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Здолбунів Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2022 року позивач ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4 та ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Вимоги позову ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що 17 липня 2014 року між нею та відповідачами укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала, а відповідачі набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого відповідачі зобов`язувалися забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №380. Набувачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , уклавши Договір, зобов`язувалися забезпечувати ОСОБА_3 щоденне харчування, медичний догляд, забезпечення ліками, організацією лікування в стаціонарі, прибирання кімнати, де вона проживала, поточний ремонт кімнат, але не рідше 1 разу на рік, забезпечення по сезону одягом і взуттям, постільною білизною, туалетними приналежностями. Позивач вказує, що з 25 грудня 2015 року проживає в комунальному закладі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (на даний час КЗ «Здолбунівський геріатричний пансіонат» і перебуває на повному державному утриманні. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі не виконують з цього часу істотні умови Договору, що є підставою для його розірвання.

На підставі наведеного позивач просить розірвати договір довічного утримання (догляду) від 17 липня 2014 року, укладений ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Здолбунівського районного суду Рівненської області від 18 липня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Відзиви на позовну заяву від відповідачів не надходили.

Представник позивача адвокат Мокрицька Л.Я. в судовому засіданні позовні підтримала з підстав, які наведені в позовній заяві, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечуючи щодо розірвання договору довічного утримання, укладеного між нею та позивачем.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею

Відповідно доп.1 ч. 3ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст.4 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено, що 17 липня 2014 року між нею та відповідачами укладено договір довічного утримання, відповідно до умов якого вона передала, а відповідачі набули у власність квартиру АДРЕСА_1 , взамін чого відповідачі зобов`язувалися забезпечувати її утриманням та доглядом довічно. Цей договір посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за №380.

Відповідно до п. 1 Договору майном, яке відчується є квартира АДРЕСА_1 ,

Обов`язки набувача передбачені п. 2 Договору, а саме: у встановлені строки та в необхідному обсязі здійснювати надання догляду згідно з п. 2 цього Договору; на період дії договору набувач забовязаний забезпечувати щоденне харчування розумною ціною, медичний догляд: забезпечення ліками, виклик лікарів, організацію лікування в стаціонарі; забезпечувати прибирання кімнати, де проживає відчужувач 1 раз в день; поточний ремонт кімнати з наданням на цей час іншого аналогічного приміщення для проживання; забезпечувати відчужувача необхідним по сезону одягом та взуттям, постільною білизною, туалетними приналежностями.

Утримання (догляд) визначається у вигляді: забезпечення харчуванням, одягом, належними лікарськими засобами та іншими видами утримання.

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з частиною першою статті 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами статті 751 ЦК України матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц (провадження № 61-6725св18).

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 обґрунтувала підстави розірвання договору довічного утримання невиконанням відповідачами його умов, так як вона з 25 грудня 2015 року проживає в комунальному закладі «Здолбунівський будинок-інтернат для громадян похилого віку та інвалідів» (на даний час КЗ «Здолбунівський геріатричний пансіонат» і перебуває на повному державному утриманні, що доводиться матеріалами справи.

Невиконання відповідачами своїх обовязків по утриманню позивача підтверджується і показами допитаного у судовому засіданні свідка ОСОБА_5 , яка є працівником КЗ «Здолбунівський геріатричний пансіонат», яка показала суду, що за весь час перебування ОСОБА_3 у пансіонаті вона жодного разу не бачила, щоби відповідачі приносили продукти, ліки, одяг чи взуття останній.

Підстави розірвання договору довічного утримання у судовому порядку передбачені п. 5 Договору, а саме: розірвання договору може бути здійснене за згодою сторін або в судовому порядку згідно діючого законодавства України.

На підставі пояснень сторін та наявних в матеріалах справи доказах, суд дійшов висновку, що відповідачі протягом 7 років не виконують умови договору довічного утримання, а тому, враховуючи характер спірних правовідносин, норми права, які регулюють такі правовідносини, умови Договору, а також враховуючи позицію одного відповідача, яка позов визнала, суд вбачає наявність підстав для розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами.

Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України).

Таким чином, наслідком розірвання договору довічного утримання, укладеного між сторонами 17 липня 2014 року, є повернення у власність ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1

Підсумовуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 141, 247, 263, 264, 265, 280-283 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 17 липня 2014 року між ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 380.

Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу Банацькою Л.І. та зареєстрований в реєстрі за № 380, визнавши за ОСОБА_3 право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Скасувати накладене обтяження заборону відчуження на квартиру АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М.Мичка