Справа № 366/1742/20
Провадження № 2/366/17/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2022 року смт. Іванків

Іванківський районний суд Київської області, у складі головуючої судді Слободян Н.П., за участю секретаря судового засідання Німченко Н.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження в смт. Іванків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», про визнання договору недійсним

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

30.07.2020 року, позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання договору недійсним, у якому просила:

-визнати укладений між нею та відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір по анкеті-заяві б/н (далі Договір)недійсним;

- стягнути з відповідача на її користь суму коштів у розмірі 161927,13 грн., які були стягнуті з неї відповідачем;

- стягнути з відповідача на її користь сплачену неюсуму судового збору у розмірі 2460,07 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у 2017 році вона звернулась до Іванківського відділення АТ КБ «ПриватБанк» для відкриття карткового рахунку з користування власними грошовими коштами. Жодних коштів при відкритті цього рахунку Банк позивачці не надавав, в тому числі кредитних. Позивач стверджує, що вона не надавала згоди на укладення між нею та Банком кредитних договорів.

Для відкриття карткового рахунку позивач підписала анкету-заяву, в якій, як вона стверджує, не обговорювались жодні істотні умови Договору, зокрема суми коштів, умов Договору, відсотків, пені або штрафів. Позивач зазначає, що відповідач самовільно стягував з її банківської картки кошти, в розрахунок оплати кредиту за кредитним договором. На цю картку позивач самостійно перерахувала грошові кошти у великій сумі. Про те, що з її картки Банк знімає грошові кошти, позивач дізналась лише тоді, коли АТ КБ «ПриватБанк» подав відносно неї позов до суду.

Позивач зазначає, що вона з жодною умовою, за якою з неї стягувались кошти не була ознайомлена, погодження на це не давала, а тому просила визнати Договір на підставі підписання анкети-заяви (договір приєднання), укладений між нею та відповідачем недійсним.

Процесуальні дії

30.07.2020 року до суду від позивача надійшла зазначена позовна заява, яку ухвалою суду від 03.08.2020 року залишено без руху, надано 10-денний термін на усунення недоліків.

21.08.2020 року від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків з додатками, за якою, ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання у справі призначено на 30.09.2020 року, яке неодноразово відкладалось на 27.10.2020 року, 24.11.2020 року, 23.12.2020 року, 08.02.2021 року, 02.03.2021 року, 30.03.2021 року, 13.05.2021 року, 07.06.2021 року, 16.07.2021 року та 02.08.2021 року.

02.08.2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. Судове засідання призначене на 15.09.2021 року, яке неодноразово відкладалось на 19.10.2021 року, 16.11.2021 року, 20.12.2021 року, 01.02.2022 року, 04.02.2022 року, 15.02.2022 року, 10.03.2022 року.

Судове засідання, призначене на 10.03.2022 року не було проведено у зв`язку з військовою агресією збройних сил рф. 24.02.2022 року Рішенням зборів суддів Іванківського районного суду Київської області № 3 було тимчасово зупинено здійснення судочинства. 21.04.2022 року Розпорядженням Голови Верховного Суду було відновлено територіальну підсудність судових справ Іванківського районного суд Київської області. Судове засідання призначено на 26.04.2022 року, яке відкладалось на 27.05.2022 року, 24.06.2022 року та 21.07.2022 року.

Позиції сторін

Позивач у судове засідання не з`явилась. Про дату та час розгляду справи повідомлена вчасно та належним чином. Представник позивача подав до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі та участі позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Представник відповідача до суду клопотання, в якому просив провести розгляд справи без його участі.

Представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву. Відзив мотивований тим, що 17.01.2017 року позивач звернулась до АТ КБ «Приват Банк» та підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно умов Договору позивачу встановлено кредитний ліміт у розмірі 25000 грн. на картковий рахунок. Розмір кредитного ліміту встановлювався відповідно до умов Договору. Представник відповідача у відзиві на позовну заяву також зазначив, що згідно виписки по руху коштів позивач користувалась кредитними коштами, зокрема частково погашувала заборгованість, як до, так і після пере випуску банківської картки. Без підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, банківська картка не була б видана позивачу. Крім цього, у відзиві відповідач зазначає, що позивач не тільки підписала анкету-заяву та погодилась з її умовами, а й зверталась за її перевипуском для продовження терміну дії банківської картки. В обґрунтування відзиву та наведених у ньому обставин, представник відповідача долучив до матеріалів справи копію постанови Київського апеляційного суду у справі № 366/2375/19, апеляційне провадження № 22-2/824/4413/2020 від 05.03.2020 року, згідно з яким позов АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 задоволено частково, зокрема з останньої стягнуто заборгованість у сумі 44 929 грн. та судові витрати у сумі 2 238 грн.

Позивач подала до суду відповідь на відзив. Відповідь мотивована тим, що вона не укладала з відповідачем будь-яких договорів, в тому числі кредитних. Також позивач зазначає, що анкета-заява не є і не може бути договором. Під час підписання цієї анкети-заяви відповідачем позивачу не надано її оригіналу, хоч про це направлялась вимога. Крім цього, позивач зазначила, що надана до суду копія постанови Київського апеляційного суду у справі № 366/2375/19, апеляційне провадження № 22-2/824/4413/2020 від 05.03.2020 року не є обов`язковою для суду. У відповіді на відзив також зазначила, що Іванківський районний суд у рішенні по зазначеній справі дійшов до висновку, що анкета-заява не є кредитним договором, а тому цей договір недійсний.

Встановлені судом обставини справи

Судом при вирішенні цієї справи встановлено, що 17.01.2017 року позивач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приват Банк». Згідно умов цієї анкети-заяви, позивач отримала у користуванні кредитні кошти в розмірі 25 000 грн.

Також позивач у заяві підтвердила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом роздруківки з сайту https://privatbank.ua.

30.09.2019 року представник АТ КБ «Приват Банк» (відповідач) звернувся до Іванківського районного суду з позовом до ОСОБА_1 (позивач), в якому просив стягнути кредитну заборгованість за Умовами та Правила надання банківських послуг в АТ КБ «Приват Банк». Рішенням суду від 23.12.2019 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі.

05.03.2020 року постановою Київського апеляційного суду зазначене рішення Іванківського районного суду скасоване в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення отриманих грошових коштів. У справі ухвалено нове рішення, яким з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» стягнуто заборгованість у сумі 44 929 грн. та судові витрати у сумі 2 238 грн. Ця постанова суду набрала законної сили з моменту її прийняття, тобто з 05.03.2020 року.

Зокрема, в зазначеній постанові Київського апеляційного суду від 05.03.2020 року було встановлено, що ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а АТ КБ «Правит Банк», підтвердила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом роздруківки з сайту https://privatbank.ua. У постанові цій постанові суду обставина, щодо ознайомлення з договором про надання банківських послуг ОСОБА_1 не оспорювалась.

30.07.2020 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання Договору недійсним, посилаючись на те, що у 2017 році вона звернулась до Іванківського відділення АТ КБ «ПриватБанк» для відкриття карткового рахунку з користування власними грошовими коштами. Жодних коштів при відкритті цього рахунку Банк позивачці не надавав, в тому числі кредитних. Позивач стверджує, що вона не надавала згоди на укладення між нею та Банком кредитних договорів. Для відкриття карткового рахунку вона підписала анкету-заяву, в якій, як вона стверджує, не обговорювались жодні істотні умови Договору, зокрема суми коштів, умов Договору, відсотків, пені або штрафів. Позивач зазначає, що відповідач самовільно стягував з її банківської картки кошти, в розрахунок оплати кредиту за кредитним договором. На цю картку позивач самостійно перерахувала грошові кошти у великій сумі. Про те, що з її картки Банк знімає грошові кошти, позивач дізналась лише тоді, коли АТ КБ «ПриватБанк» подав відносно неї позов до суду.

Позивач зазначає, що вона з жодною умовою, за якою з неї стягувались кошти не була ознайомлена, погодження на це не давала, а тому просила визнати Договір на підставі підписання анкети-заяви (договір приєднання), укладений між нею та відповідачем недійсним.

Мотиви, з яких виходить Суд та застосовані норми права

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України уразі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно вимог статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Щодо визнання договору недійсним.

Згідно ст. 203 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення Договору) зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч. 1 ст. 207 ЦК України).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу (Правочини, які можуть вчинятись усно).

Згідно ст. 634 ЦПК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Якщо вимога про зміну або розірвання договору пред`явлена стороною, яка приєдналася до нього у зв`язку зі здійсненням нею підприємницької діяльності, сторона, що надала договір для приєднання, може відмовити у задоволенні цих вимог, якщо доведе, що сторона, яка приєдналася, знала або могла знати, на яких умовах вона приєдналася до договору.

За ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Київського апеляційного суду від 05.03.2020 року було встановлено, що позивач ОСОБА_1 , підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а АТ КБ «Правит Банк», підтвердила, що ознайомлена з договором про надання банківських послуг до його укладення та згодна з його умовами. Примірник договору про надання банківських послуг погодилася отримати шляхом роздруківки з сайту https://privatbank.ua.

Зокрема, у цій постанові суду відсутні відомості щодо оспорювання ОСОБА_1 тієї обставини, що вона ознайомлювалась з договором про надання банківських послуг, а тому, суд приходить до висновку, що обставина укладення Договору була встановлена у зазначеній постанові суду та відноситься до преюдиційного факту.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного суду України від 19.12.2019 року у справі № 520/11429/17 заначено, що преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова КГС ВС від 19.12.2019 по справі №916/1041/17).

Суть преюдиції полягає в неприпустимості ставлення під сумнів судовго рішення, яке набрало законної сили, а також повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акту, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (постанова КГС ВС від 26.11.2019 по справі №902/201/19, постанова КГС ВС від 15.10.2019 по справі №908/1090/18).

Частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав та свобод людини (далі Конвенція) та практику суду як джерело права. У преамбулі та статті 6 параграфа 1 Конвенції, у рішенні Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (постанова КЦС ВС від 17.12.2019 по справі №641/1793/17).

Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).

Суб`єктивними межами преюдиції є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду. Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови:обставина встановлена судовим рішення;судове рішення набрало законної сили;у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини (постанова КЦС ВС від 11.12.2019 по справі №320/4938/17).

Враховуючи встановлені судом обставини справи та преюдицію факту, встановленого у судового рішення, а саме постанові Київського апеляційного суду від 05.03.2020 року, в цьому випадку не підлягає доказуванню чи спростуванню факт підписання ОСОБА_1 анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приват Банк», а також підтвердження нею факту ознайомлення з договором про надання банківських послуг.

З огляду на зазначене, сумніви позивача стосовно порушення вимог законодавства відповідачем щодо надання можливості позивачу права на ознайомлення з договором про надання банківських послуг, який оспорюється, судом не беруться до уваги, а тому позовна вимога про визнання договору недійсним не підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача стягнутих грошових коштів у розмірі 161927,13 грн.

Оскільки у задоволенні позовних вимог щодо визнання Договору недійсним з підстав недотримання порядку його укладення було відмовлено, то відповідно ця позовна вимога також підлягає відмові, оскільки Договір не оскаржений, він є дійсним, має за собою юридичні наслідки та за ним необхідно виконувати зобов`язання.

Щодо судових витрат

Оскільки у задоволенні позову було відмовлено, тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми сплаченого ним судового збору не підлягає задоволенню відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, керуючисьст.ст. 2, 10, 12, 76-81, 84, 89, 247, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», про визнання договору недійсним відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.07.2022 року.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1-д. Код ).

Суддя Н.П. Слободян