справа № 372/4448/20
головуючий у суді І інстанції Висоцька Г.В.
провадження № 22-ц/824/3380/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 лютого 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Гаращенка Д.Р.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року

у справі за позовом Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Крамар Хотів», про стягнення заборгованості за надані послуги із вивезення побутових відходів, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2020 року ПП «Обухівміськвторресурси»звернулося до Обухівського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані послуги із вивезення побутових відходів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем надаються послуги з вивезення побутових відходів за адресою реєстрації відповідачів, а саме: АДРЕСА_1 , з 01 жовтня 2016 року на підставі договору про вивезення побутових відходів, який щорічно публікується в офіційному друкованому засобі масової інформації Обухівської міської ради - газеті «Обухівські вісті» № 37 (708) від 24 вересня 2016 року; у газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; у газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті. Відповідачі, які є споживачами указаних послуг, не надали будь-яких заяв про незгоду з умовами опублікованого договору.

Надання послуг відповідачам підтверджується затвердженим графіком вивезення побутових відходів та відсутністю скарг (претензій) відповідачів щодо ненадання або неналежного надання послуг. З 01 листопада 2016 року по 30 вересня 2020 року відповідачі не здійснювали оплату за надані послуги щодо вивезення побутових відходів, у зв`язку з чим у них утворилася заборгованість на загальну суму 4 293 грн 23 коп.

Враховуючи викладене, ПП «Обухівміськвторресурси»просило суд стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на його користь заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів за період з 01 листопада 2016 року по 30 вересня 2020 року у розмірі 4 293 грн 23 коп., а також суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року відмовлено у задоволенні позову ПП «Обухівміськвторресурси».

Указане рішення мотивоване тим, що відповідачами надано суду копії договорів від 25 вересня 2017 року № 585 та від 01 листопада 2019 року № 585 про надання послуг з вивезення побутових відходів, укладених між ОСОБА_3 та ТОВ «Крамар Хотів». Пунктом 11.2 указаних договорів визначено, що договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або його перегляд. Тобто відповідачами подано належний та допустимий доказ того, що вони не користуються послугами позивача, а отримують аналогічні послуги від іншого виконавця, у зв`язку з чим суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 25 вересня 2017 року по 30 вересня 2020 року.

У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 01 жовтня 2016 року по 25 вересня 2017 року судом відмовлено, у зв`язку зі спливом позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ПП «Обухівміськвторресурси» подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ПП «Обухівміськвторресурси» у повному обсязі; стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги та позовної заяви, а також судові витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв`язку з неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, які мають значення для справи, порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке:

- рішенням Обухівської міської ради від 28 липня 2016 року № 223-12-УІІ ПП «Обухівміськвторресурси» визначене виконавцем послуги із вивезення побутових відходів від мешканців приватного сектору Обухівської міської ради.

- 30 вересня 2016 року між ПП «Обухівміськвторресурси» та Виконавчим комітетом Обухівської міської ради укладений договір «Про надання послуг із вивезення побутових відходів на території обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди». Указаний договір набрав чинності 01 жовтня 2016 року та ПП «Обухівміськвторресурси» з цієї та по теперішній час надає послуги із вивезення твердих побутових відходів відповідно до погодженого графіку, який є додатком до договору.

- положеннями пункту 1 частини 3 статті 20, пункту 3 частини 2 статті 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», частиною 2 статті 35-1 Закону України «Про відходи», пунктом 10 розділу VІІ Правил благоустрою населених пунктів Обухівської міської ради та правовими висновками Верховного Суду, які викладені у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17, визначено обов`язок споживача укласти договір про надання послуг з вивезення побутових відходів із юридичною особою, яка визначена виконавцем таких послуг, а також право споживача на вільний вибір виконавця послуги лише серед тих, які визначені у встановленому законом порядку, а не серед будь-яких суб`єктів господарювання, які технічно можуть надавати такі послуги.

- матеріали справи не містять доказів того, що ТОВ «Крамар Хотів» є визначеним виконавцем послуг із вивезення побутових відходів на території Обухівської міської ради.

- станом на день укладення відповідачем договору з ТОВ «Крамар Хотів» - 25 вересня 2017 року вже існували договірні відносини відповідачів із позивачем, які виникли у результаті прийняття (акцептування) у вигляді мовчання публічної оферти договору про надання послуг з вивезення побутових відходів, однак судом першої інстанції надано перевагу договірним відносинам відповідачів з ТОВ «Крамар Хотів» над їх договірними відносинами з ПП «Обухівміськвторресурси».

- відповідно до відповіді ТОВ «Крамар Хотів» на адвокатський запит представника позивача, ТОВ «Крамар Хотів» не надавало послуги із вивезення побутових відходів відповідачу за адресою: вул. Чумацький шлях, 31, м. Обухів, та не отримувало коштів за послуги, у зв`язку з їх ненаданням. Також у відповіді зазначено, що договір укладався, але був розірваний з ініціативи замовника на наступний день.

- судом першої інстанції не розглянуто клопотання позивача про витребування у ПАТ КБ «ПриватБанк» відомостей щодо оплати відповідачами наданих ТОВ «Крамар Хотів» послуг.

- суд першої інстанції, застосовуючи наслідки спливу строку позовної давності за заявою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , не дав оцінку того ОСОБА_4 є представником лише одного з відповідачів, здійснює процесуальні права та обов`язки виключно щодо особи, яку він представляє. Натомість інші відповідачі до моменту ухвалення рішення суду не заявляли про застосування строку позовної давності.

- 03 червня 2020 року позивач звертався до Обухівського районного суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, що перервало перебіг позовної давності.

Від відповідачів надійшов відзив, у якому вони просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року без змін, посилаючись на те, що указане рішення є законним, а доводи апеляційної скарги є надуманими та не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідачі не зверталися до позивача з пропозицією про надання послуг із вивезення побутових відходів. Власником будинку за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 , який з 2017 року по теперішній час користується послугами з вивезення побутових відходів ТОВ «Крамар Хотів», тому позивач не має правових підстав вимагати сплати коштів за послугу, якою не користуються відповідачі.

Також у відзиві відповідачі посилалися на висновки Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладені у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17.

Третя особа, у визначений ухвалою суду строк, не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направив.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла таких висновків.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішенням Обухівської міської ради Київської області від 28 липня 2016 року № 223-12-УІІ «Про визначення переможця конкурсу на вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» виконавцем послуг з вивезення побутових відходів визначено ПП «Обухівміськвторресурси» (а. с. 22).

30 вересня 2016 року між ПП «Обухівміськвторресурси» та Виконавчим комітетом Обухівської міської ради Київської області укладений договір «Про надання послуг із вивезення побутових відходів на території обухівської міської ради: приватної садиби забудови міста Обухова, сіл Таценки та Ленди» (а. с. 18-20).

Пунктом 12 указаного договору визначено, що він набирає чинності 01 жовтня 2016 року та діє до 01 жовтня 2031 року.

Відповідно до підпункту 1 пункту 7 указаного договору виконавець (позивач) зобов`язаний укласти із споживачами договори з надання послуг щодо вивезення побутових відходів.

Рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради від 06 вересня 2016 року № 462 «Про встановлення Приватному підприємству «Обухівміськвторресурси» тарифів на послуги з збирання, вивезення та утилізацію побутових відходів від мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» позивачу затверджені тарифи із збирання, вивезення побутових відходів для мешканців приватного сектору території Обухівської міської ради на рівні 15 грн 46 коп. на одного мешканця (а. с. 23).

Починаючи з 01 січня 2019 року, на підставі рішення виконавчого комітету Обухівської міської ради № 642 від 06 грудня 2018року «Про встановлення Приватному підприємству «Обухівміськвторресурси» скоригованих тарифів на послуги із вивезення побутових відходів від мешканців багатоквартирних житлових будинків, підприємств, установ, організацій, суб`єктів підприємницької діяльності, мешканців приватного сектору на території Обухівської міської ради» плата (тариф) за послугу із вивезення побутових відходів становить 25 грн 54 коп. на одного мешканця на місяць (а. с. 24-25).

ПП «Обухівміськвторресурси» розмістив публічну оферту договору про надання послуг з вивезення побутових відходів у газеті «Обухівські вісті» № 37 (708) від 24 вересня 2016 року; у газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; у газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті (а. с. 11-15).

Пунктом 1 запропонованого договору передбачено, що виконавець ПП «Обухівміськвторресурси» зобов`язується згідно з графіком надавати споживачу послуги з вивозу побутових відходів на підставі рішення Обухівської міської ради від 28 липня 2016 року № 223-12-УІІ, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Відповідно до листа Виконавчого комітету Обухівської міської ради Київської області від 17 вересня 2020 року № 2211 на території Обухівської міської ради не визначено інших, крім ПП «Обухівміськвторресурси» виконавців надання послуги з вивезення побутових відходів. Відповідно до умов договорів, укладених між Виконавчим комітетом Обухівської міської ради та ПП «Обухівміськвторресурси» споживачі зобов`язані сплачувати за надані послуги безпосередньо ПП «Обухівміськвторресурси» (а. с. 9-10).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17 лютого 2020 року, виданої Відділом реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Обухівської міської ради, за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 (а. с. 16-17).

Згідно з розрахунком суми заборгованості за адресою утворення побутових відходів: АДРЕСА_1 , за період з 01 листопада 2016 року по 30 вересня 2020 року виникла заборгованість за послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 4 292 грн 23 коп. (а. с. 8).

25 вересня 2017 року ТОВ «Крамар Хотів» та ОСОБА_3 уклали договір № 585 про надання послуг з вивезення побутових відходів (а. с. 61).

Зі змісту пункту 1 указаного договору вбачається, що предметом указаного договору є надання послуг з вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір діє з 25 вересня 2017 року по 31 грудня 2017 року і набирає чинність з дня його укладення (пункт 10.1 договору).

01 листопада 2019 року між ТОВ «Крамар Хотів» та ОСОБА_3 укладений договір № 585 про надання послуг з вивезення побутових відходів (а. с. 62).

Договір діє з 01 листопада 2019 року по 31 грудня 2019 року і набирає чинність з дня його укладення (пункт 10.1 договору).

Договір вважається таким, що продовжений, якщо за місяць до закінчення строку його дії одна із сторін не заявила про відмову від договору або про його перегляд (пункт 11.2 договору).

ОСОБА_1 зверталася до Обухівського районного суду Київської області із заявою про скасування судового наказу № 372/1468/20 (а. с. 82).

Відповідно до відповіді ТОВ «Крамар Хотів» на адвокатський запит представника позивача, між ТОВ «Крамар Хотів» та ОСОБА_3 01 листопада 2019 року укладений договір про вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 , який розірвано 02 листопада 2019 року. Указаний договір на момент надання відповіді втрачено. ТОВ «Крамар Хотів» як до 01 листопада 2019 року, так і після не надавало та не надає послуги щодо вивезення побутових відходів ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , а також не отримувало коштів від ОСОБА_3 у рахунок оплати за послуги, оскільки такі не надавалися.

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці і на ці правовідносини розповсюджується Закон України «Про житлово-комунальні послуги».

У період, за який заявлено позовні вимоги, діяли Закон України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги», а з 10 грудня 2017 року - Закон України від 09 листопада 2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги».

В обох законах визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Статтею 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 цієї статті установлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Договір про надання послуг із вивезення побутових відходів є публічним договором, що укладається шляхом надання пропозиції (оферти) та вважається укладеним після прийняття (акцепту).

За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з частинами 1, 2 статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях.

Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції.

Конклюдентні дії, є акцептом, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

У справі, що переглядається, встановлено, що ПП «Обухівміськвторресурси» у якості пропозиції для укладення договору розмістив публічну оферту договору про надання послуг з вивезення побутових відходів у газетах «Обухівські вісті» № 37 (708) від 24 вересня 2016 року; у газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року; у газеті «Обухівські вісті» № 2 (825) від 18 січня 2019 року, а також на власному веб-сайті.

З роздруківки сторінки газети, в якій опубліковано текст договору про надання послуг із вивезення твердих побутових відходів за 2016 рік, не вбачаються умови, які б регулювали його строк та порядок укладення (а. с. 11).

Пунктом 11.1 публічного договору про надання мешканцям приватного сектору та багатоквартирних житлових будинків послуг з вивезення побутових відходів, опублікованого у газеті «Обухівські вісті» № 28 (750) від 22 липня 2017 року, визначено, що цей договір набирає чинності з моменту отримання виконавцем оформленої та підписаної споживачем заяви-приєднання та/або фактичної повної або часткової сплати споживачем рахунку (квитанції) виконавця за надані ним послуги із вивезення побутових відходів і діє до 30 вересня 2031 року (а. с. 12 зі звороту).

Відповідно до частини 4 статті 29 Закону України від 24 червня 2004 року №1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» процедура погодження умов договору відбувається протягом одного місяця з дня внесення проекту договору однією із сторін.

Статтею 642 ЦК України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Згідно зі статтею 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Враховуючи зміст пункту 2 статті 205 ЦК України та пункту 2 статті 642 ЦК України, можна зробити висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом.

Частиною 1 статті 25 Закону України від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживачі зобов`язані укласти договір про поводження з побутовими відходами з особою, визначеною у встановленому законодавством порядку.

Якщо інше не визначено законом, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, управитель багатоквартирного будинку або інша уповноважена особа, яка укладає колективний договір про надання комунальних послуг, згідно з правилами благоустрою території населеного пункту, розробленими з урахуванням схеми санітарного очищення населеного пункту та затвердженими органом місцевого самоврядування, має право на вибір серед визначених у встановленому законодавством порядку виконавців послуг з поводження з побутовими відходами.

Пунктом 1 частини 3 статті 20 Закону України від 24 червня 2004 року № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» також передбачено, обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Такі положення Законів України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів.

За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання.

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 15 Закону України «Про відходи» громадяни України, іноземці та особи без громадянства зобов`язані вносити в установленому порядку плату за користування послугами з вивезення побутових відходів.

Відповідно до статті 35-1 Закону України «Про відходи» власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

Виконавця послуг з вивезення побутових відходів визначає орган місцевого самоврядування на конкурсних засадах у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Виконавець послуг з вивезення побутових відходів укладає договори про надання послуг з поводження з побутовими відходами із споживачами.

Тобто через специфіку житлово-комунальних послуг, пов`язаних із вивезенням побутових відходів, та з метою відверненням негативного впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини на території України, законодавцем покладено на фізичних осіб обов`язок укласти договір та вносити плату за користування послугами з вивезення побутових відходів, а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору про вивезення відходів або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання.

Такі висновки відповідають висновкам, які викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2019 року у справі №646/834/17.

Крім того, зобов`язання у споживача можуть виникати і за відсутності оформлених договірних відносин на підставі факту користування послугами та за тарифами, що визначені у встановленому законом порядку, про що зокрема, зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц.

Доказів того, що відповідачі не користуються послугами ПП «Обухівміськвторресурси» щодо вивезення твердих побутових відходів від їх домоволодіння матеріали справи не містять, а тому відповідачі вважаються такими, що прийняли оферту.

Апеляційним судом відхиляються доводи відповідачів про те, що послуги з вивезення побутових відходів їм надавалися ТОВ «Крамар Хотів», оскільки надані відповідачами договори протирічать відповіді ТОВ «Крамар Хотів» про те, що ним не надавалися такі послуги відповідачам.

Крім того, укладення ОСОБА_3 договору з ТОВ «Крамар Хотів» не спростовує наявність договірних зобов`язань з ПП «Обухівміськвторресурси», яке визначене органом місцевого самоврядування на конкурсних засадах як виконавець послуг з вивезення побутових відходів, за договором приєднання.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення заборгованості за період з 25 вересня 2017 року по 30 вересня 2020 року є помилковим та не відповідає обставинам справи.

Щодо доводів апеляційної скарги про переривання позовної давності подачею заяви про видачу судового наказу та заяви про її застосування лише представником одного з відповідачів, апеляційний суд враховує таке.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, які відповідно до статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» можуть використовуватися судами при здійсненні правосуддя, 03 червня 2020 року Обухівським районним судом Київської області видано судовий наказ № 372/1468/20 про стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПП «Обухівміськвторресурси» заборгованості за надані послуги із вивезення побутових відходів за період з 01 квітня 2017 року по 31 березня 2020 року у розмірі 3 229 грн 60 коп.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 листопада 2020 року скасовано судовий наказ № 372/1468/20.

Представник позивача в апеляційній скарзі посилався на висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-214цс14, згідно з яким, оскільки «судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності».

Однак, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19) відступила від указаних висновків та зазначила про те, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з частиною другою статті 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи за її частиною. На підставі припису частини другої статті 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Таким чином подача ПП «Обухівміськвторресурси» заяви про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості не перервала позовну давність, тому цей аргумент позивача відхиляється.

Адвокатом Каращуком В.Г., який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 на підставі доручення про надання безоплатної правової допомоги, суду першої інстанції заявлене клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог за період з 01 жовтня 2016 року по 25 вересня 2017 року.

Судом першої інстанції застосовано строк позовної давності до указаного періоду.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що загальна заборгованість відповідачів нарахована за період з листопада 2016 року по вересень 2020 року, з позовом ПП «Обухівміськвторресурси» звернулося до суду 24 грудня 2020 року, тому апеляційний суд перевіряє дотримання позивачем позовної давності за період з листопада 2016 року по грудень 2017 року.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частиною 1 статті 263 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалася позивачем щомісяця, то перебіг позовної давності слід обраховувати від кожного місячного платежу.

Пунктом 5.3 договору передбачено, що платежі вносяться не пізніше ніж до 20 числа наступного періоду (календарного місяця), що настає за розрахунковим.

За зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).

Тобто обов`язок сплати за послуги з вивезення побутових відходів, які надані у листопаді 2017 року, виник у відповідачів у наступному місяці, що настав за розрахунковим - у грудні 2017 року.

У зв`язку з чим, оскільки, знаючи про своє порушене право, позивач звернувся до суду із позовом лише 24 грудня 2020 року, тому з підстав пропуску строку позовної давності підлягають відмові позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з листопада 2016 року по жовтень 2017 року.

При цьому, оскільки позивачем заявлено про стягнення заборгованості з відповідачів у солідарному порядку, що відповідно до вимог статті 543 ЦК України передбачає можливість звернення кредитора як до усіх боржників разом, так і до будь-кого з них окремо з вимогою про виконання обов`язку частково або в повному обсязі, апеляційний суд відхиляє доводи позивача про те, що про сплив позовної давності заявлено лише представником одного з відповідачів, а тому наслідки її спливу не можуть бути застосовані до суми заборгованості, розрахованої на трьох споживачів.

Вказана правова позиція викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (14-376цс18) та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (14-208 цс 18), а саме.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що для цілей застосування частин третьої та четвертої статті 267 ЦК України поняття «сторона у спорі» може не бути тотожним за змістом поняттю «сторона у цивільному процесі»: сторонами в цивільному процесі є такі її учасники як позивач і відповідач, тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. У спорі з декількома належними відповідачами, в яких немає солідарного обов`язку (до яких не звернута солідарна вимога), один з них може заявити суду про застосування позовної давності тільки щодо тих вимог, які звернуті до нього, а не до інших відповідачів. Останні не позбавлені, зокрема, прав визнати ті вимоги, які позивач ставить до них, чи теж заявити про застосування до цих вимог позовної давності. Для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог.

На підставі викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за послуги із вивезення побутових відходів за період з листопада 2017 року (оскільки обов`язок сплати за цей місяць виник у грудні 2017 року) по вересень 2020 року у розмірі 3 503 грн 77 коп.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга ПП «Обухівміськвторресурси» підлягає частковому задоволенню, рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи - частина 1 статті 133 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Колегією суддів апеляційного суду встановлено, що при розгляді цієї справи позивачем ПП «Обухівміськвторресурси» понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 102 грн., за подання апеляційної скарги на рішення суду - 3 153 грн., а всього 5 255 грн. (а. с. 1, 2, 156).

Позовні вимоги ПП «Обухівміськвторресурси» задоволено частково (81,63 %), а тому понесені позивачем та документально підтвердженні судові витрати щодо сплати судового збору у пропорційному розмірі до задоволених вимог у розмірі 4 289 грн 65 коп. слід покласти на відповідачів у дольовому порядку.

Щодо вимоги позивача про стягнення судових витрат на правничу допомогу за подання позовної заяви та апеляційної скарги, то, з урахуванням того, що позивачем у попередньому розрахунку судових витрат (а.с. 155) зазначено, що документальне підтвердження судових витрат буде надано не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду, а також положення частини 8 статті 141 ЦПК України, апеляційний суд не вирішує питання про стягнення таких витрат під час ухвалення постанови.

Керуючись статтями 367, 369, 375, 381-384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 04 червня 2021 року скасувати з ухваленням нового судового рішення.

Позов Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» задовольнити частково.

Стягнути у солідарному порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з листопада 2017 року по вересень 2020 року у розмірі 3 503 грн 77 коп.

Стягнути у дольовому порядку із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь Приватного підприємства «Обухівміськвторресурси» витрати щодо сплати судового збору у розмірі 4 289 грн 65 коп., тобто по 1 429 грн 90 коп з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Інформація про стягувача: Приватне підприємство «Обухівміськвторресурси», , адреса: вул. Київська, 21, м. Обухів, Обухівський район, Київська область;

Інформація про боржників:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

Д.Р. Гаращенко