Справа № 2-5549/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2022 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду районного суду в м. Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління юстиції в м.Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів прийняття спадщини та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якому просив: 1) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 ; 2) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 3) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9 , ОСОБА_8 з спадкодавцем ОСОБА_9 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 ; 4) встановити факт спільного проживання ОСОБА_8 з спадкодавцем ОСОБА_7 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_4 ; 5) встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 з спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_5 ; 6) визнати частину свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.1982 року на ім`я ОСОБА_10 , видане Першою ДНК м. Києва недійсним; 7) визнати частину свідоцтва на право спадщини за законом від 23.07.1985 року на ім`я ОСОБА_11 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним.; 8) визнати частину свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.1998 року на ім`я ОСОБА_12 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним.; 9) визнати частину свідоцтва про право власності за законом від 24.06.2003 року на ім`я ОСОБА_2 , видане Четвертою ДНК м.Києва недійсним.

Ухвалою від 23.12.2011 р. відкрито провадження у справі № 2-5549/11 за вказаним позовом (суддя Роман А.О.).

23.02.2012 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва провадження у справі було зупинено до набрання законної сили рішення по справі № 2-о-382/11.

Ухвалою від 04.01.2013 року провадження по вищевказаній справі відновлено.

31.10.2013 року протокольною ухвалою прийнято уточнену позовну заяву, в якій позивач просив: 1) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 ; 2) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 3) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 4) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 5) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 ; 6) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 ; 7) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 ; 8) визнати 1/2 частину Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.1982 року на ім`я ОСОБА_10 , видане Першою ДНК м. Києва недійсним; 9) визнати 1/2 частину Свідоцтва на право спадщини за законом від 23.07.1985 року на ім`я ОСОБА_11 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним; 10) визнати 1/2 частину Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.1998 року на ім`я ОСОБА_12 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним; 11) визнати 1/2 частину Свідоцтва про право власності за законом від 24.06.2003 року на ім`я ОСОБА_2 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним.

23.12.2013 р. представником відповідача подані письмові заперечення, в яких зазначив, що позивачу були відомі факти викладені в позовній заяві , ще в 2003 році справа № 2 - 583 / 05 р., а попередній номер справи 2- 283/04- за 2004 рік. 12 квітня 2005 року Подільським районним судом м. Києва, суддею Тригубенко Л.О. була винесена Ухвала по справі №2-583/05 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 про усунення перешкод у користуванні власністю та знесення незаконно збудованої надбудови. В 2007 році Подільським судом м. Києва суддею Щасна О.В. розглядалась цивільна справа № 2-4358/07 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , Київського управління юстиції (Головне управління юстиції) у м. Києві про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, визнання прав власності на частину житлового будинку. В березні 2008 року до Печерського районного суду звернувся ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, Четверта Київська державна нотаріальна контора про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, про визнання недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності на частину житлового будинку, визнання порядку користування земельною ділянкою (справа № 2-109/10). 19 жовтня 2010 року суддею Васильченко О.В. було винесена ухвала по справі 2-109/10 про залишення позову без розгляду. Апеляційним судом м. Києва була розглянута апеляційна скарга (справа № 22ц-2690/3207/11 на Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2019 року, винесену суддею Васильченко О.В. апеляційна скарга була відхилена, а Ухвалу Подільського суду м. Києва від 19.10.2010 р. залишити без змін. Отже, позивач пропустив строки позовної давності і позов не підлягає задоволення.

23.08.2016 р. представником позивача подано уточнення і доповнення до позовної заяви, в якій просив: 1) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 ; 2) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 3) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 4) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ; 5) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_9 ; 6) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 ; 7) встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_8 ; 8) виключити частину будинку по АДРЕСА_1 з спадкової маси померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_10 ; 9) визнати 1/2 частину Свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.1982 року на ім`я ОСОБА_10 , видане Першою ДНК м. Києва недійсним; 10) визнати 1/2 частину Свідоцтва на право спадщини за законом від 23.07.1985 року на ім`я ОСОБА_11 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним; 11) визнати 1/2 частину Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.03.1998 року на ім`я ОСОБА_12 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним; 12) визнати 1/2 частину Свідоцтва про право власності за законом від 24.06.2003 року на ім`я ОСОБА_2 , видане Четвертою ДНК м. Києва недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , якій на праві особистої приватної власності належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , та спадкоємцями якої за законом були дочки - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_5 на підставі ст.549 ЦК України (1963 р.) фактично прийняла спадщину у вигляді 1/4 частини вищевказаного будинку, оскільки постійно проживала зі спадкодавцем на час його смерті та утримувала майно після його смерті. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями за законом після її смерті є чоловік ОСОБА_7 , син ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_20 , які відповідно до ст.549 ЦК України (1963 р.) фактично прийняли спадщину у вигляді 1/12 частини вказаного будинку. ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якого спадкоємцем за законом ОСОБА_4 (син) не вчиненні дії про прийняттю спадщини, в зв`язку з чим він не прийняв спадщину, а спадкоємц за законом ОСОБА_7 (батько) фактично прийняв спадщину на підставі ст.1257 ЦК України (2004 р.), оскільки рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2012 р. визнано факт спільного проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті останнього. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , єдиним спадкоємцем після смерті якого є дочка ОСОБА_8 , за якою рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2012 р. визнано факт спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , а тому на підставі ст.1268 ЦК України (2004 р.) прийняла спадщину та її загальна частка у вказаному будинку стала становити 1/4. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщину після смерті якої фактично прийняли її дочка ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_1 , частки яких стали становити по 1/8. Після смерті ОСОБА_8 позивач звернувся до Четвертої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але з відповіді Київського БТІ від 04.05.2006 р. йому стало відомо, що 1/2 частина вищевказаного будинку була зареєстрована не за ОСОБА_6 .

В жовтні 2016 р. представником третьої особи-1 були подані письмові пояснення, в яких зазначено про те, що оскільки встановлення факту прийняття спадщини та визнання свідоцтва про право власності недійсним є прерогативою суду, то Управління залишає розгляд справаи на розсуд суду.

Ухвалою від 16.12.2016 року вищевказаний позов залишено без розгляду на підставі ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України (2004 р.) в зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання.

03.08.2017 року Апеляційним судом міста Києва ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2016 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі протоколу розподілу справ в неавтоматичному режимі від 18.08.2017 р. матеріали вищевказаної справи були передані в провадження судді Романа О.А.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 10.11.2017 р. матеріали вказаної справи передані на розгляд судді Ларіоновій Н.М.

Відповідно п. 9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проводиться в порядку загального позовного провадження.

Підготовче провадження у справі було закінчено 24.06.2020 р. за участю представників позивача ( ОСОБА_21 і ОСОБА_22 ) та представників відповідача ( ОСОБА_23 і ОСОБА_24 ).

В судовому засіданні 20.10.2020 р. за участю позивача та представника відповідача було відмовлено в задоволенні клопотання останнього про закриття провадження у справі.

Ухвалою від 21.07.2021 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину залишено без розгляду.

23.02.2022 року Київським апеляційним судом ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 21.07.2021 року скасовано та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог закону, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за її відсутності та позивача. Позовні вимоги просили задовільнити в повному обсязі.

Відповідач до початку судового засідання надав заяву, в якій просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, та відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи -1 Головне управління юстиції в м. Києві в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява, в якій просили розглянути справу у відсутність представника.

Третя особа -2 ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява, в якій просила розглядати справу за її відсутності, обставини та факти викладені в позовній заяві повністю підтверджує. Позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовільнити.

Третя особа -3 ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заяв/клопотань до суду не подавав.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , якій на праві особистої приватної власності належала 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 , та спадкоємцями якої за законом були дочки - ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

19.02.1982 р. 1-ю ДНК в м. Києві було видане свідоцтво про право на спадщину за законом ОСОБА_25 на все майно після померлої ОСОБА_6 , а саме: частину вищевказаного будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, дане свідоцтво було видано на підставі заяви від 29.07.1981 р., про прийняття спадщини за законом, підписане ОСОБА_11 , який діяв за довіреністю від імені ОСОБА_26 .

Після смерті ОСОБА_10 (померла ІНФОРМАЦІЯ_10 ) свідоцтво про право спадщину за законом, посвідчене 4-ю ДНК м.Києві від 23.07.1985 р. на частину будинку , отримав її чоловік - ОСОБА_11 , як спадкоємець першої черги згідно ст. 529 ЦК України в редакції 1963 р.

ІНФОРМАЦІЯ_11 помер ОСОБА_11 , залишивши заповіт.

14.03.1998 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене 4-ю ДНК м.Києва, на вище вказаного будинку отримала ОСОБА_12 , як спадкоємець за заповітом згідно ст. 534 ЦК України в редакції 1963 року.

ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_12 померла.

Після смерті ОСОБА_12 свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 4-ю ДНК м.Києва, на вищевказаного будинку 24.03.2003 р. отримав її син - ОСОБА_2 , як спадкоємець за законом першої черги спадкування.

Позивач ОСОБА_1 в своїй позовній заяві стверджує, що вищевказане свідоцтво про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_6 , видана на ім`я ОСОБА_10 з порушенням вимог закону, а саме ст.ст. 529, 560 ЦК України в редакції 1963 р., так як видане на ім`я не всіх спадкоємців, що привело до неправильного визначення частки спадщини ОСОБА_6 , тому це свідоцтво повинно бути визнано недійсним в частині.

Посилаючись на те, що спадкоємцем першої черги спадкування за законом після померлої ОСОБА_6 є також і її друга дочка - ОСОБА_19 , яка фактично прийняла спадщину після померлої матері, оскільки проживала разом з ОСОБА_6 та була прописана в вказаному будинку, а після смерті матері продовжувала в ньому проживати.

Тобто, ОСОБА_27 (згідно ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року), вступивши в володіння частиною будинку по АДРЕСА_1 фактично прийняла спадщину за законом після померлої ОСОБА_6 , яка складає частину вищевказаного будинку.

Окрім цього, як стверджує позивач, ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями за законом після її смерті є чоловік ОСОБА_7 , син ОСОБА_9 та дочка ОСОБА_20 , які відповідно до ст.549 ЦК України (1963 р.) фактично прийняли спадщину у вигляді 1/12 частини вказаного будинку.

ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після смерті якого спадкоємцем за законом ОСОБА_4 (син) не вчиненні дії про прийняттю спадщини, в зв`язку з чим він не прийняв спадщину, а спадкоємец за законом ОСОБА_7 (батько) фактично прийняв спадщину на підставі ст.1257 ЦК України (2004 р.), оскільки рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2012 р. визнано факт спільного проживання ОСОБА_7 з ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , на час смерті останнього.

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7 , єдиним спадкоємцем після смерті якого є дочка ОСОБА_8 , за якою рішенням Подільського районного суду м.Києва від 03.10.2012 р. визнано факт спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті за адресою: АДРЕСА_1 , а тому на підставі ст.1268 ЦК України (2004 р.) прийняла спадщину та її загальна частка у вказаному будинку стала становити 1/4. ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадщину після смерті якої фактично прийняли її дочка ОСОБА_3 та чоловік ОСОБА_1 , частки яких стали становити по 1/8.

Після смерті ОСОБА_8 позивач звернувся до Четвертої державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але з відповіді Київського БТІ від 04.05.2006 р. йому стало відомо, що 1/2 частина вищевказаного будинку була зареєстрована не за ОСОБА_6 .

Судом детально перевірено доводи позивача, щодо порушення його прав як спадкоємця, однак дані твердження не підтверджуються жодним доказом наявним у матеріалах справи.

У відповідності із ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Із матеріалів справи вбачається, що своїм правом на спадкування після смерті спадкодавця ОСОБА_6 скористалась лише ОСОБА_10 , подавши заяву через свого представника за довіреністю про прийняття спадщини.

Посилання позивача на те, що інша дочка спадкодавця ОСОБА_5 також прийняла спадщину, оскільки постійно проживала разом з ОСОБА_6 та була прописана в вказаному будинку і фактично вступила в управління та володінням спадковим майном, не знайшло свого підтвердження.

Як доказ підтвердження даних обставин позивачем надано до суду лише копію довідки від 26.04.2006 р. № 142, яка видана комунальним підприємством «Поділ-житло» про те, що ОСОБА_5 була прописана в буд. АДРЕСА_1 .

Однак наявна в матеріалах справи довідка, видана 2006 р. тобто за довго до відкриття спадщини після померлої ОСОБА_6 .

Відповідно до п.4.9 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595,свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270, статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків.

Згідно п.4.15 ,4.18 цього ж Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину може бути вчинена нотаріусом після перевірки правовстановлюючих документів щодо належності спадкового майна спадкодавцеві з витягом з Реєстру прав власності.

Як передбачено ст.49 Закону України «Про нотаріат», главою 13 розділу 1 вказаного вище Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано документи, необхідні для її вчинення.

Отже у суду не має підстав вважати, що на момент відкриття спадщини нотаріусом Першої державної нотаріальної контори м. Києва не вірно встановлено наявність кола спадкоємців після смерті, померлої ОСОБА_6 .

Окрім цього, ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги могла звернутись до суду про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.02.1982 року на ім`я ОСОБА_10 , видане Першою ДНК м. Києві недійсним.

Судом перевірена наявність судових рішень по спору, що виникав між даними сторонами, про які було зазначено позивачем у своїй позовній заяві.

Однак з позовом про визнання недісним свідоцтва про право на спадщину до суду звертались лише ОСОБА_1 та ОСОБА_3

19.10.2010 року суддею Васильченко О.В. була винесена ухвала по вищевказаній справі № 2-109/10 про залишення позову без розгляду.

Апеляційним судом м.Києва розглянута апеляційна скарга на ухвалу Подільського районного суду м.Києва від 19.10.2019 р., якою ухвалу Подільського суду м.Києва від 19.10.2010 року залишено без змін.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що вимоги позивача, є такими, що не грунтуються на законі, оскільки ні ОСОБА_5 ні кожна наступна черга спадкоємців не оспорювали право власності на 1/2 частину вищевказаного домоволодіння.

Всі інші посилання позивача та надані ним документи не мають правового значення для вирішення даного спору, а тому суд не приймає їх до уваги.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України не підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, ст.ст. 1217, 1261,1264 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 76-80, 81, 82, 89, 141, 258-259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Головне управління юстиції в м. Києві, ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення фактів прийняття спадщини та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_13 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_14 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Третя особа-1 - Головне управління юстиції в м.Києві (місцезнаходження за адресою: м.Київ, пров.Музейний, буд.2-Д);

Третя особа-1 - ОСОБА_3 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 );

Третя особа-3 - ОСОБА_4 (місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 ).

Суддя Н. М. Ларіонова