Дата документу 01.02.2022
Справа № 334/514/22
Провадження № 2/334/1591/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2022 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Турбіна Т.Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання дії державного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання дії державного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить визнати дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) неправомірними та скасувати постанову державного виконавця про арешт коштів боржника.

Згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч.1,5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби стороною виконавчого провадження може бути подана скарга, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, крім випадків, коли розгляд таких скарг відбувається за правилами іншого судочинства. У разі пред`явлення до суду позову боржника про скасування арешту майна в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 оскаржує дії державного виконавця в рамках виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення про накладення адміністративного стягнення.

Такі справи (про накладення адміністративного стягнення) розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами, іншими органами (посадовими особами) в порядку, встановленому КУпАП, яким передбачено порядок примусового виконання постанов про накладення адміністративного стягнення. Проте цим Кодексом не передбачено можливості оскарження в порядку судового контролю за виконанням судових рішень дій осіб, уповноважених здійснювати таке примусове виконання.

Водночас відповідно до положень ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Статтею 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позивач оскаржує дії державного виконавця у зв`язку з примусовим виконанням судового рішення про накладення адміністративного стягнення, ухваленого в порядку КУпАП, а не за наслідками розгляду цивільної справи, то ці вимоги неможливо розглядати в порядку цивільного судочинства.

Розгляд такого позову віднесено до юрисдикції адміністративних судів (аналогічні за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019р. у справі № 757/62025/17)

Згідно ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, оскільки вказані позовні вимоги не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, суд доходить висновку, що у відкритті провадження у справі необхідно відмовити із роз`ясненням позивачеві права звернутися із даними позовними вимогами до відповідного адміністративного суду в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.186, 447 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання дії державного виконавця незаконними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Турбіна Т. Ф.