Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1260/22
Провадження № 2/945/722/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2022 року

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючого судді Шаронової Н.О., за участю секретаря судового засідання Карабут В.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

17 листопада 2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про розірвання шлюбу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та неможливість введення спільного господарства, шлюбні стосунки припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. Також у позовній заяві позивач ОСОБА_1 зазначила, що у шлюбі з чоловіком ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 , який проживає разом із відповідачем ОСОБА_2 і знаходиться на його утриманні. Позивач ОСОБА_1 вказувала на те, що спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не має, у зв`язку з чим просила суд після розірвання шлюбу залишити проживати сина ОСОБА_4 з відповідачем.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначити у справі підготовче судове засідання.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, при цьому 16 грудня 2022 року подала суду заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, при цьому 29 листопада 2022 року подав на електронну адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі.

Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого.

05 вересня 2014 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 10).

У шлюбі у подружжя ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а. с. 3).

Через відсутність взаєморозуміння та неможливість введення спільного господарства,позивач та відповідач фактично припинили шлюбні стосунки. Спільне господарство не ведеться.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь - якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З огляду на викладене, суд вважає, що примирення сторін та поновлення сімейних стосунків між ними не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам, інтересам їхнього малолітнього сина.

Враховуючи наведене вище, а також те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами має бути розірваний.

Щодо вимоги позивача про залишення сина ОСОБА_4 проживати з відповідачем ОСОБА_2 , суд дійшов такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла 10 років, визначається за згодою батьків.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) судам роз`яснено, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний суд у справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) від 22 грудня 2021 року, у тому числі, визначив, що зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому її місце проживання. Одночасно Верховний Суд наголосив на тому, що той з батьків, з ким за рішенням суду дитина не проживає, не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини разом з ним, за наявності підстав вважати, що це відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 СК України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Предметом даного договору є визначення місця проживання та дії з виховання, навчання, догляду за дитиною або поєднаних цих елементів, спрямованих на забезпечення нормального фізичного, духовного та морального розвитку дитини. Договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Між сторонами визначено, у добровільному порядку, місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З тексту позовної заяви слідує, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із відповідачем ОСОБА_2 та знаходиться на його утриманні. Позивач ОСОБА_1 проживає окремо від них і спору щодо місця проживання дитини між сторонами, на момент ухвалення судового рішення про розірвання шлюбу, між сторонами немає.

Виходячи з наведеного вище, суд дійшов висновку про те, що після розірвання шлюбу між сторонами, дитину слід залишити проживати з відповідачем, з яким дитина фактично і проживає.

Водночас, суд роз`яснює позивачу, що у випадку неналежного виконання відповідачем покладених на нього обов`язків щодо особистого утримання і виховання дитини та порушення умов укладеного між сторонами усного договору відносно їхнього сина, позивач має право звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу належить повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а також стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 12, 13, ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч. 3 ст. 200, ч. ч. 1, 4 ст. 206, ст. ст. 258, 259, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 ) та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою м. Миколаїв, Миколаївської області (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серії НОМЕР_6 ), зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 82 від 05 вересня 2014 року - розірвати.

Малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем с. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; паспорт серії НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Миколаїв, Миколаївської області (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серії НОМЕР_6 ) судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Фінансовому органу Управління Державної казначейської служби України у Миколаївському районі Миколаївської області повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці м. Миколаїв, Миколаївської області (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серії НОМЕР_6 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією № 0.0..1 від 14 листопада 2022 року, що складає 496 грн. 20 коп.

Фінансовому органу Управління Державної казначейської служби України у Миколаївському районі Миколаївської області повернути позивачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженці м. Миколаїв, Миколаївської області (проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; паспорт серії НОМЕР_6 ) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ОСОБА_1 при поданні позову за квитанцією № 0.0..1 від 14 листопада 2022 року, що складає 496 грн. 20 коп.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, є документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Н. О. Шаронова