Справа № 136/490/22
провадження № 2/136/132/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 грудня 2022 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Шпортун С.В.,

за участю секретарів судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Липовецького районного суду Вінницької області із вищевказаним позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), обґрунтовуючи підставність позову тим, що 09.09.2021 ОСОБА_2 позичив у нього, ОСОБА_1 , кошти в загальній сумі 25 924,48 грн., в підтвердження чого написав дві розписки кожна з яких на суму 12 962,24 грн., кошти зобов`язався повернути у строк до 05.10.2021 та 05.11.2021, про що власноручно зазначив у розписках, однак у строк обумовленій в розписках відповідач не повернув коштів, зустрічей уникає, отож у добровільному порядку коштів не повертає, що стало підставою звернення до суду із даним позовом, у якому позивач просив суд стягнути з останнього заборгованість за розписками від 09.09.2021 в сумі 12 962,24 грн. та від 09.09.2021 в сумі 12 962,24 грн. загальна сума 25 924,48 грн.

Ухвалою суду від 20.04.2022 позовну заяву було залишити без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 13.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати оригінал боргового документу.

У визначений судом строк відповідач не надав до суду відзиву та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, також не надав зустрічного позову в межах визначеного судом строку.

З огляду на викладене суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, останній надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити.

Відповідач повідомлявся про день та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки за зареєстрованою адресою місця проживання, яка була встановлена судом за інформацією відповідного органу.

Судом встановлено, що копія позовної заяви з додатками та судовими повістками повернулась на адресу суду відділенням поштового зв`язку з відміткою про «відсутність адресата за вказаною адресою».

За змістом пунктів 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270, ч.2, 4, 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі якщо судове повідомлення направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною чи встановленою судом інформацією про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, і повернуто відділом поштового зв`язку з посиланням на відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, відмовою адресата від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

У зв`язку з викладеним, суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, про що було постановлено ухвалу 21.12.2022.

Ураховуючи те, що сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і безпосередньо оцінивши зібрані у справі докази, встановив, що відповідно до розписки від 09.09.2021 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 12 962,24 грн., які зобов`язався повернути до 05.10.2021 (а.с.52).

Відповідно до розписки від 09.09.2021 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 12 962,24 грн., які зобов`язався повернути до 05.11.2021 (а.с.51).

Оригінали розписом було надано позивачем до матеріалів цивільної справи, які були безпосереднім предметом дослідження їх судом.

Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказуючи на те, що відповідач у добровільному порядку грошові кошти позивачеві у визначений у боргових документах строк не повернув.

У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки.

Ураховуючи встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд дійшов висновку, що оригінали розписок, що додані до матеріалів справи підтверджують наявність між сторонами позикових відносин, є доказом як факту укладення договору позики, так і факту передачі грошових коштів позичальнику у загальному розмірі 25 924,48 грн., а наявність їх у позивача підтверджує невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів в обумовлений сторонами строк.

Відповідач в межах визначеного судом строку відзиву на позовну заяву, яка розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 1 частини першої статті 274 ЦПК України), не подав, як і жодних доказів на спростування обставин зазначених у позові.

Водночас суд враховує, що якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України, саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами перед судом, що ним не було зроблено.

Ураховуючи те, що відповідач у визначений у розписках строк кошти позивачеві не повернув, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, тому вимоги позивача про повернення суми боргу за розписками є обґрунтованими, а відтак позов підлягає до повного задоволення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.525, 526, 530, 1046, 1047, 1049 ЦК України, ст. 10, 13, 141, 258-259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) про стягнення коштів, - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики від 09.09.2021 в розмірі 12 962 гривні 24 коп. та за договором позики від 09.09.2021 в розмірі 12 962 гривні 24 коп., а всього в загальному розмірі 25 924 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот двадцять чотири) гривні 48 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Світлана ШПОРТУН