КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Головуючий у суді першої інстанції: Захарчук С.С.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Немировської О.В.

суддів - Махлай Л.Д., Ящук Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2022 року,

встановив:

у жовтні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 15 417 грн. 84 коп., посилаючись на те, що між сторонами 07 травня 2018 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору станом на 14 липня 2019 року утворилась заборгованість, яка складається з 9 669 грн. 4 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4 081 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 455 грн. 70 коп. заборгованості за відсотками та штрафів у розмірі 500 грн. та 710 грн. 37 коп.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на подачу відзиву не скористався, ухвалу про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги отримав за адресою проживання: АДРЕСА_1 особисто 05 грудня 2022 року (а.с. 204).

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 07 травня 2018 року було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредитний ліміт на картковий рахунок. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо внесення коштів на погашення кредиту, в результаті чого виникла заборгованість, яка складається з 9 669 грн. 4 коп. заборгованості за тілом кредиту, 4 081 грн. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 455 грн. 70 коп. заборгованості за відсотками та штрафів у розмірі 500 грн. та 710 грн. 37 коп. За таких обставин просив суд стягнути на його користь заборгованість в розмірі 15 417 грн. 84 коп. та судовий збір.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності. Однак, в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав.

У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 висловив бажання отримати кредит та власним підписом засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами обслуговування кредитних карток «Універсальна».

В частинах 1 та 2 статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 шляхом заповнення Анкети-заяви 07 травня 2018 року уклав з АТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг (а.с.7). Зі змісту даної Анкети-заяви вбачається, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку та погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Так, в ході розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було надано копію Анкети-заяви від імені ОСОБА_1 , а також витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Разом з тим, позивачем не зазначено в якій саме редакції діяли Умови та Правила та Тарифи на день укладення договору, а надані Умови та Правила та Тарифи підпису відповідача не містять.

При зверненні до суду першої інстанції з відповіддю на відзив представником позивача у додатках було зазначено про надання копії наказу банку про затвердження Умов та Правил надання банківських послуг у редакції, яка діяла на момент підписання відповідачем заяви.

Разом з тим, твердження представника банку про те, що надана до суду першої інстанції роздруківка з назвою «Об утверджении Условий и Правил предоставления банковских услуг для ПриватБанка и всех дочерних банков» (а.с.117) яка викладена іноземною мовою, є наказом банку про затвердження наданих до суду Умов та правил надання банківських послуг, також є безпідставними, а вказана роздруківка не може вважатись належним доказом по справі. Підстави вважати, що позивачем доведено, що відповідачу ОСОБА_1 було запропоновано конкретні Умови та правила надання банківських послуг, витяг з яких надано до суду першої інстанції, відсутні.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила надання банківських послуг, наданий до суду першої інстанції витяг з них не може розглядатись як складова частина укладеного між сторонами договору, а відсутність у Анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування коштами та сплати штрафів свідчить про недоведеність позовних вимог в цій частині.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року (справа №342/180/17) зазначається, що в такому випадку неможливо застосовувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «Приватбанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-якій редакції, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається та діє принцип верховенства права. Основними засадами цивільних відносин в ст. 3 ЦК України закріплені, зокрема, свобода договору, справедливість, добросовісність та розумність.

З наданої до суду першої інстанції Анкети-заяви відповідача неможливо встановити, що між сторонами була погоджена сплата відсотків за користування кредитними коштами та штрафів, про що судом першої інстанції було зроблено вірний висновок.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції посилання скаржника на підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту, оскільки такий доказ в матеріалах справи відсутній.

Разом з тим, не можна погодитися з висновком суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту з підстав ненадання доказів на підтвердження видачі банком відповідачу кредитної картки.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач надав до суду Анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», витяг з Тарифів банку, витяг з Умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, а також виписку по картковому рахунку за період з 11 липня 2018 року по 11 жовтня 2020 року.

Разом з тим, суд першої інстанції надану виписку по рахунку у сукупності з розрахунком заборгованості та іншими доказами, які було подано до позовної заяви, не дослідив та дійшов помилкового висновку, що матеріалами справи не підтверджено факт встановлення відповідачу кредитного ліміту та користування відповідачем цими коштами.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положеннями закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 .

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту.

Подібного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа № 200/5647/18).

Крім того, матеріали справи містять Довідку, з якої вбачається яку картку було видано відповідачу та строк її дії (а.с.46), а також Довідку про встановлення та зміну кредитного ліміту (а.с.48).

З виписки по рахунку відповідача ОСОБА_1 вбачається, що він користувався наданою йому кредитною карткою № НОМЕР_1 шляхом використання кредитних коштів в межах кредитного ліміту та поповнення картки власними коштами (а.с.47-48).

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що кредитний ліміт позичальнику було встановлено в розмірі 1 000 грн., який було використано в період з 07 травня 2018 року по 09 червня 2018 року. Станом на 08 червня 2018 року розмір використаних кредитних коштів становив 999 грн. 46 коп. Доказів про те, що відповідачеві було збільшено кредитний ліміт і він використовував ці кошти матеріали справи не містять.

З виписки по рахунку відповідача вбачається, що в період з 10 червня 2018 року по 10 березня 2019 року з кредитної картки № НОМЕР_1 кожного місяця списувались платежі за послугою «Миттєва розстрочка» в розмірі 509 грн. 81 коп. та 120 грн. 74 коп. (а.с.47-48). Разом з тим, доказів на підтвердження укладення відповідачем із банком відповідних договорів та отримання послуги розстрочки до матеріалів справи не надано, як і доказів про те, що наданий відповідачу кредитний ліміт в розмірі 1 000 грн., який було вичерпано станом на 09 червня 2018 року, дозволяв ОСОБА_1 скористатись зазначеною послугою банку. Вказані обставини свідчать про недоведеність розміру тіла кредиту, про стягнення якого просить позивач.

Враховуючи те, що фактично отримані та використані позичальником кошти в межах кредитного ліміту у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» відповідачем не повернуті, позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача тіло кредиту в розмірі 999 грн. 46 коп.

Крім того, суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказував, що договір з позивачем ним не укладався, підпис в Анкеті-заяві йому не належить, а тому підстави для задоволення позову відсутні. При цьому ОСОБА_1 вказував, що у нього було викрадено паспорт, а отже договір є нікчемним.

На підтвердження вказаних обставин відповідач надав до суду копію свого паспорту у формі ID картки, виданого 03 травня 2018 року, а також витягу з ЄРДР, з якого вбачається, що ОСОБА_1 20 лютого 2019 року звернувся до Оболонського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві із заявою про вчинення кримінального порушення, а саме вказував, що невідомі особи, використовуючи паспорт на його ім`я, отримали кредит в АТ КБ «Приватбанк».

Вказані докази не можуть бути підставою вважати укладений між позивачем та відповідачем договір про надання банківських послуг нікчемним, оскільки доказів про те, що паспорт ОСОБА_1 дійсно було викрадено, матеріали справи не містять. Саме по собі отримання відповідачем нового паспорту 03 травня 2018 року не свідчить про те, що до банку звернувся не він, а інша особа, оскільки доказів про те, з яких підстав йому було видано новий паспорт та чи вилучався у нього старий, ОСОБА_1 не надавав.

Крім того, відповідач не заявляв до суду клопотань про витребування доказів чи призначення судової почеркознавчої експертизи, як і зустрічних вимог про визнання укладеного договору недійсним.

За таких обставин підстави для відмови у задоволенні позову в частині стягнення тіла кредиту відсутні.

Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог про стягнення тіла кредиту - скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Крім того, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 312 грн. 16 коп. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд

постановив:

апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 04 квітня 2022 року в частині вирішення вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 999 грн. 46 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір в розмірі 312 грн. 16 коп.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий

Судді