справа 758/9907/21
головуючий у суді І інстанції Петров Д.В.
провадження № 22-ц/824/7117/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 грудня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дітей,

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, про визначення місця проживання дітей з батьком, -

в с т а н о в и в :

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до Подільського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_3 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, у якому просила суд: визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із матір`ю ОСОБА_2 .

У листопаді 2021 року ОСОБА_3 звернувся до Подільського районного суду міста Києва із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, у якому просив суд визначити місце проживання дітей з батьком.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 11 листопада 2021 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_3 до розгляду, об`єднавши його в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_2 .

У лютому 2022 року ОСОБА_1 через канцелярію суду подала позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод у спілкуванні баби з онуками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 та бабою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а тому вона просить суд прийняти її позовну заяву до розгляду у межах справи № 758/9907/21.

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року постановленою судом першої інстанції, не виходячи до нарадчої кімнати, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено у прийнятті позову ОСОБА_1 для розгляду в межах цієї справи, з посиланням на те, що предметом спору у справі № 758/9907/21 є визначення місця проживання дитини з батьком чи з матір`ю, а звернення з позовом про участь у вихованні дитини бабою не впливає на вирішення спору у цій справі та може бути предметом іншого судового розгляду вже після вирішення цієї справи.

Не погоджуючись з протокольною ухвалою суду першої інстанції від 14 червня 2022 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить суд скасувати указану ухвалу на направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі фактичні обставини, що мали значення для вирішення питання про прийняття позову третьої особи; дійшов помилкового висновку про те, що позов третьої особи не пов`язаний з первісним та зустрічним позовом; допустив істотних порушень процесуальних норм, передбачених частиною 1 статті 2, частиною 2 статті 193 та статтею 195 ЦПК України, частини 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що згідно зі статтею 379 ЦПК України є підставою для скасування цієї ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для розгляду.

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористались своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Колегія апеляційного суду, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про таке.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно зі статтею статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмежене, особливо щодо умов прийнятності скарги. Проте право доступу до суду не може бути обмежене таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність. Ці обмеження повинні мати легітимну мету та гарантувати пропорційність між їх використанням і такою метою (mutatis mutandis, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мельник проти України» («Melnyk v. Ukraine» заява № 23436/03, § 22, від 28березня 2006 року).

Виходячи з приписів статей 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, в цьому випадку - норм ЦПК України.

Під час розгляду судом спору між позивачем і відповідачем інша особа (третя особа) з метою захисту свого права може заявити самостійні вимоги щодо предмета спору, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Відповідно до частини 1 статті 52 ЦПК України треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, можуть вступити у справу до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, подавши позов до однієї або декількох сторін.

Треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки позивача (частина 3 статі 52 ЦПК України).

У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ в суді першої інстанції» роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що, оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об`єднання і роз`єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК.

Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги є однорідними, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших, таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову.

Згідно зі статтею 195 ЦПК України положення статей 193 і 194 цього Кодексу застосовуються до позовів третіх осіб, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, у якій відкрито провадження.

Частинами 1-3 статті 193 ЦПК України визначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним. Недоцільно розглядати первісний позов і зустрічний позов, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Таким чином, для набуття статусу третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, повинно бути дотримано декілька критеріїв:

1) матеріально-правовий (наявність єдиного предмету спору);

2) суб`єктний (позовні вимоги можуть бути пред`явлені як одній стороні, так і декільком сторонам );

3) часовий (вступ у справу відбувається до закінчення підготовчого провадження або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження).

Дотримання цих критеріїв підлягає оцінці та з`ясуванню під час прийняття рішення щодо вступу у справу третьої особи з самостійними вимогами (аналогічний висновок наведено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09 вересня 2019 року у справі № 910/12463/18, від 27 вересня 2019 року у справі № 904/323/19, від 05 грудня 2019 року у справі № 911/3132/17, від 11 листопада 2020 року у справі № 912/2751/16).

Отже, право на пред`явлення позовної заяви третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору не є абсолютним, подаючи позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог ЦПК України щодо форми, змісту, строку подання, а також порядку її подання.

Ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постановах Великої Палати Верховного Суду у справах від 13 березня 2019 року № 916/3245/17 та від 12 червня 2019 року № 916/542/18.

На відміну від зустрічного позову, який повинен бути лише взаємопов`язаним з первісним, позовна заява третьої особи, у силу частини 1 статті 52 ЦПК України, повинна містити самостійні вимоги саме щодо предмета спору у справі, якщо вважає, що саме їй належить право на предмет спору чи його частину.

Як убачається з матеріалів справи, спір між сторонами за первісним та зустрічним позовами виник із правовідносин щодо визначення місця проживання дітей.

Водночас, позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_1 щодо усунення перешкод у її спілкуванні онуками, тобто щодо різних предметів спору.

Заявлений ОСОБА_1 позов не взаємопов`язаний з первісним та зустрічним позовами, адже вимоги за цим позовом виникли з інших правовідносин, його спільний розгляд з первісним позовом є недоцільним, оскільки вимога третьої особи, спрямована на будь-що поза предметом спору між позивачем та відповідачем, не може бути визнана вимогою третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Водночас така позовна вимога може бути заявлена у самостійному позові за наявності відповідних підстав.

Зважаючи на викладене, колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 із роз`ясненням останній права на звернення до суду з окремим позовом.

Відповідно до частини 2 статті 52 ЦПК України про прийняття позовної заяви та вступ третьої особи у справу суд постановляє ухвалу.

За змістом пункту 1 частини 1 статті 258 ЦПК України судовими рішеннями є, серед іншого, ухвали.

Згідно з частиною 2 статті 258 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал.

Відповідно до частин 4, 5, 8 статті 259 ЦПК України ухвали суду, які оформлюються окремим документом, постановляються в нарадчій кімнаті, інші ухвали суд може постановити, не виходячи до нарадчої кімнати.

Ухвали суду, постановлені окремим документом, підписуються суддею (суддями) і приєднуються до справи. Ухвали, постановлені судом, не виходячи до нарадчої кімнати, заносяться до протоколу судового засідання.

Усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.

Постановлення судом першої інстанції ухвали про повернення позовної заяви не виходячи до нарадчої кімнати, із занесенням до протоколу судового засідання, не призвело до порушення прав ОСОБА_1 оскільки не змінює вимоги пункту 28 частини 1 статті 353 ЦПК України про те, що такий вид ухвал підлягає апеляційному оскарженню окремо від рішення суду та не може бути перешкодою у реалізації однієї з основних засад судочинства - забезпечення апеляційного оскарження судового рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому цю ухвалу необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанцій не спростовують.

Оскільки судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 14 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська