Єдиний унікальний номер 725/3117/22
Номер провадження 2/725/425/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2022

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді: - Галичанського О.І.,

при секретарі: - Симик І.М., за участю представників сторін , розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання припиненими договорів та зобов`язань, які з них випливають, припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вищевказаним позовом.

В обґрунтування заявлених позовних вимог стверджують,що 24 жовтня 2007 році між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» було укладено Кредитний договір № N/V 071978.

Згідно умов п.п. 1.2, 1.3 та 1.4 вищезазначеного Кредитного договору, кредитні кошти в сумі 50000 доларів США видано на споживчі цілі та встановлено термін їх повернення з відсотками - не пізніше 10 жовтня 2017 року.

Відповідно до умов п. п 2.1.1., 2.1.2. Кредитного договору , виконання зобов`язань позичальника забезпечено Іпотечним договором № N/V 071978 та Договором поруки № N/V 071978.

Поручителем по кредитному договору виступила позивачка ОСОБА_2 .

Іпотекодавцями відповідно до Іпотечного договору виступили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передавши в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань позичальника належне їм на праві спільної часткової власності майно: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0.0262 га за кадастровим номером :36:002:0150, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Стверджують, що 26.10.2007 року Іпотечний договір зареєстровано в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5917620 та до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номерами 5916826 та 5917497 внесено записи про обмеження права на це майно- забороною розпорядження ним.

11 листопада 2013 року відповідач звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши суму заборгованості у національній валюті України гривні.

Рішенням Хотинського районного суду від 04.12.2013 у справі №724/2623/13-ц, позовні вимоги банку задоволені.

Додають , що рішення суду позичальником ОСОБА_1 повністю виконано шляхом внесення 04.10.2017 року на депозитний рахунок Хотинського районного відділу ДВС погашення основного боргу в сумі 266282,82 грн. та судового збору в розмірі 2662, 82 грн.

Вказані кошти Хотинським районним відділом ДВС 09.10.2017 року були перераховані відповідачу по платіжному дорученню № 185.

Повне виконання позичальником ОСОБА_1 судового рішення згідно виконавчого листа № 724/2623/13-ц стало підставою для прийняття 09.10.2017 року Хотинським РВ ДВС постанови про закінчення виконавчого провадження № 54333223.

На думку позивачів ,сплативши банку 04.10.2017 року суму заборгованості за Кредитним договором від 24.10.2007 року , яка у рішенні Хотинського районного суду була зазначена у гривнях, зобов`язання позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором припинились в силу правил, встановлених ст. 599 ЦК України - його виконанням, проведеним належним чином, що згідно ч. 1 ст. 593 ЦК України презюмує припинення права іпотеки. Відмова банку від повідомлення органу реєстрації про припинення іпотеки після повного погашення основного зобов`язання за Кредитним договором є протиправною та такою, що порушує їх майнові права,

25.05.2020 року їм стало відомо , що у відповідних реєстрах значиться зареєстрованою іпотека та обтяження належного їм на праві власності майна. З метою захисту своїх майнових прав вони направили відповідачу 25.06.2020 року лист з вимогою оформити реєстрацію припинення іпотеки для завершення процедури обтяження майна та іпотеки.

Проте відповідач відмовився виконати їх вимоги, посилаючись в листі від 20.07.2020 року на відсутність у рішенні Хотинського районного суду у справі № 724/2623/13-ц висновку про визнання припиненим Кредитного договору, вимагаючи при цьому погасити заборгованість.

Згідно рішення Хотинського районного суду від 20.10.2020 у справі № 724/857/20, суд повністю відмовив банку у задоволенні позову про стягнення з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованості в сумі 18030,08 доларів США за безпідставністю та неправомірністю позовних вимог.

У мотивувальній частині цього рішення суду зазначено, що банк вже звертався з позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором , який рішенням Хотинського районного суду від 04.12.2013 року у справі №724/2623/13-ц задоволено. Рішенням суду також встановлено факт повного виконання рішення суду у справі №724/2623/13-ц та констатується, що це стало підставою для прийняття державним виконавцем РВ ДВС у Хотинському районі постанови про закриття виконавчого провадження.

Проте , згодом банк звернувся до ДВС із заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого напису нотаріуса від 21.03.2019р. , який зареєстровано в реєстрі за №768.

Постановою ДВС від 23.11.2021 року по вищезазначеному виконавчому документу відкрито виконавче провадження. Поданою заявою банк просить прийняти для примусового виконання Виконавчий напис про звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки.

Згідно Виконавчого напису пропонується за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги банка, загальна сума яких складає 88630,59 доларів США, що у валюті України становить 2 455 396,43 гривень, у т.ч. заборгованості за кредитом в сумі 18030,08 доларів США, за відсотками - в сумі 29038,45 доларів США та пені в сумі 41562,06 доларів США. Зазначена у цьому виконавчому документі сума заборгованості підлягає стягненню за період: з 24.10.2007 р. по 24.10.2019р. , тобто за 12 років, без врахування стягнення за рішенням Хотинського районного суду у справі № 724/2623/13-ц заборгованості за цим же Кредитним договором, сума якої визначена станом на 01.10.2013 року.

Вказують, що згідно рішення Першотравневого районного суду м . Чернівців від 04.05.2022 року у справі № 725/60/22 заявлений ними позов до Банку про визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконанню задоволено повністю. Виконавчий напис скасовано.

Стверджують , що стягнута з позичальника ОСОБА_1 заборгованість на банківський рахунок відповідача Державною виконавчою службою перерахована у валюті України гривні, то при оприбуткуванні її у валюті виданого кредиту - доларах США підлягає застосуванню курс, вказаний у рішенні суду у справі № 724/2623/13 по 7.99 грн. за 1 долар США.

Проте відповідачем при відображенні у своєму обліку стягнутої судом заборгованості застосовано курс долара США, який був встановлений НБУ на день зарахування коштів на його банківський рахунок - по 26,55 грн. за 1 долар США, станом на 10.10.2017р. та по 26,58 грн. за 1 долар США станом на 11.10.2017р. , внаслідок чого замість відображення в Особовому рахунку позичальника ОСОБА_1 погашення заборгованості за кредитом в сумі 33327,02 доларів США значиться погашення кредиту в сумі 9997,93 доларів США.

На їх думку , відповідач безпідставно розцінює у якості заборгованості за Кредитним договором курсову різницю, яка виникла в 2015 році у зв`язку із знеціненням національної валюти, тобто після ухвалення судом рішення у справі №724/2623/13-ц, при відсутності жодних правових підстав для такої оцінки.

Враховуючи наведене , просять суд :

-визнати припиненими правовідношення по договорах із ЗАТ КБ «Приват банк» , правонаступником якого є АТ КБ « Приватбанк» щодо :

- зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № N/V071978, укладеним між ним та ЗАТ КБ « Приват банк» 24 жовтня 2007 року ; зобов`язань ОСОБА_2 за договором поруки № N/V071978, укладеним між нею та ЗАТ КБ « Приват банк» 24 жовтня 2007 року; зобов`язань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Іпотечним договором № N/V071978, укладеним між ними та ЗАТ КБ « Приват банк» 26 жовтня 2007 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5917620 від 26.10.2007 року ; припинити обтяження житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :36:002:0150 , яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 , виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи № 5916826 та № 5917497 від 26.10.2007 року; зобов`язати відповідача повідомити Українське бюро кредитних історій про внесення змін до розділу другого кредитної історії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) шляхом вилучення записів про існування поточної простроченої заборгованості з листопада 2017 р. по лютий 2022 року за Кредитним договором про видачу 26.10.2007 кредиту в сумі 50000,00 доларів США; стягнути з відповідача судові витрати.

Від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов , згідно якого відповідач вважає, що позивачі не довели факту повного погашення заборгованості за умовами наданого банком кредиту саме у доларах США. Крім того ,стверджує, що погашення боргу за рішеннм Хотинського районного суду Чернівецької області відбулося тільки 10.10.2017 року. Оскільки відповідачі у добровільному порядку не виконали свій обов`язок щодо погашення боргу, вважає , що підстав для задоволення даного позову немає. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.( а.с. 78-84)

Від представника позивачів до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, згідно якого позивачі вважають , що банком не спростовано , зазначені у позовній заяві фактичні підстави для визнання судом припиненими договорів, що були укладені позивачами з банком у 2007 році ( .а.с 121-127).

Згідно письмових заперечень відповідача ( а.с. 157-162) , представник банку стверджує, що рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.12.2013 року у справі № 724/2623/13ц не було припинено дію кредитного договору, не було його розірвано , тому його дія для позивачів продовжувалась. Просив відмовити у задоволенні позову.

У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримала та просила задовільнити позов.

Представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог , згідно підстав, вказаних у відзиві на позов та у запереченні . В разі задоволення позовних вимог- заперечила щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Суд, дослідивши позицію сторін по справі, висловлену у судових засіданнях та письмові докази, приходить до висновку що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 5 ст.12 ЦПК України передбачено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено , що 24 жовтня 2007 році між ОСОБА_1 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено Кредитний договір № N/V 071978. (а.с. 16-18)

Згідно п.п. 1.2, 1.3 та 1.4 вищезазначеного Кредитного договору, кредитні кошти в сумі 50000 доларів США видано на споживчі цілі та встановлено термін їх повернення з відсотками - не пізніше 10 жовтня 2017 року.

Відповідно до п. 6,7 цього ж договору - строк позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди , неустойки, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Відповідно до умов п. п 2.1.1., 2.1.2. Кредитного договору виконання зобов`язань позичальника забезпечено Іпотечним договором № N/V 071978 та Договором поруки № N/V 071978.

Згідно договору поруки № N/V 071978 від 24.10.2007 року , поручителем по кредитному договору виступила позивачка ОСОБА_2 . ( а.с. 19).

Іпотекодавцями відповідно до Іпотечного договору № N/V 071978 від 26.10.2007 року виступили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , передавши в іпотеку у забезпечення виконання зобов`язань позичальника належне їм на праві спільної часткової власності майно: житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0.0262 га за кадастровим номером :36:002:0150, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 . ( а.с. 20-22).

26.10.2007 року Іпотечний договір зареєстровано в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 5917620. До Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номерами 5916826 та 5917497 внесено записи про обмеження права на це майно -заборона розпорядження ним (а.с.23-24).

Відповідно до матеріалів справи , 01.11.2013 року ПАТ КБ « Приватбанк» звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Згідно даного позову станом на 01.10.2013 рік ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за згаданим кредитним договором мали наступну заборгованість : 32967,60 доларів США заборгованість за кредитом; 329,06 доларів США заборгованість по процентах; 30,36 доларів США пеня. Враховуючи наведене , банк просив стягнути з відповідачів (позивачів по даній справі) 33327,02 доларів США , що за курсом 7,99 ( відповідно до розпорядження НБУ) складає 266282,89 гривень та судові витрати .

Рішенням Хотинського районного суду від 04.12.2013 у справі №724/2623/13-ц, позовні вимоги банку задоволено. ( а.с. 27-30).

Відповідно до квитанції ( а.с. 31) ОСОБА_1 вніс 04.10.2017 року на депозитний рахунок Хотинського районного відділу ДВС кошти погашення боргу на виконання згаданого рішення суду.

Повне виконання позичальником ОСОБА_1 судового рішення згідно виконавчого листа № 724/2623/13-ц стало підставою для прийняття 09.10.2017 року Хотинським РВ ДВС постанови про закінчення виконавчого провадження № 54333223.

09.06.2020 року АТ КБ "Приватбанк" знову звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області із позовом про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Згідно рішення Хотинського районного суду від 20.10.2020 у справі № 724/857/20, суд відмовив банку у задоволенні позову про стягнення з позичальника ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованості в сумі 18030,08 доларів США .

У мотивувальній частині цього рішення суду зазначено, що банк вже звертався з позовом про дострокове стягнення заборгованості за Кредитним договором , який рішенням Хотинського районного суду від 04.12.2013 року у справі №724/2623/13-ц задоволено. Рішенням суду також встановлено факт повного виконання зобов`язання , що стало підставою для прийняття державним виконавцем РВ ДВС у Хотинському районі постанови про закриття виконавчого провадження.

Згідно цього ж рішення , судом встановлено , що кредитний договір № N/V071978 від 24.10.2007 року було достроково розірвано. ( а.с. 39-41).

Згідно заяви про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання Виконавчого напису нотаріуса від 21.03.2019р. , який зареєстровано в реєстрі за №768, АТ КБ « Приватбанк» звернувся до Другого відділу ДВС м. Чернівці Південно- Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м Івано- Франківськ) із проханням відкрити виконавче провадження для виконання виконавчого напису нотаріуса про звернення на предмет іпотеки : житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, який знаходиться у АДРЕСА_2 , а також земельну ділянку площею 0.0262 га за кадастровим номером :36:002:0150, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

Постановою ДВС від 23.11.2021 року по вищезазначеному виконавчому документу відкрито виконавче провадження № 67636081.

Згідно Виконавчого напису пропонується за рахунок коштів, отриманих від реалізації майна, переданого в іпотеку, задовольнити вимоги банка, загальна сума яких складає 88630,59 доларів США, що у валюті України становить 2 455 396,43 гривень, у т.ч. заборгованості за кредитом в сумі 18030,08 доларів США, за відсотками - в сумі 29038,45 доларів США та пені в сумі 41562,06 доларів США.

Зазначена у цьому виконавчому документі сума заборгованості підлягає стягненню за період: з 24.10.2007 р. по 24.10.2019р. , без врахування стягнення за рішенням Хотинського районного суду у справі № 724/2623/13-ц заборгованості за цим же Кредитним договором, сума якої визначена станом на 01.10.2013 року.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04.05.2022 року у справі №725/60/22 позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ КБ « Приватбанк» про визнання виконавчого напису таким , що не підлягає виконанню задоволено повністю. Виконавчий напис , вчинений 21.03.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Боднар І.М. № 768 про звернення стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за згаданим кредитним договором за рахунок предмету іпотеки- визнано таким , що не підлягає виконанню.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) відповідачем.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року в справі №6-32цс13, Верховним Судом у постановах від 17 травня 2018 року в справі № 2-64/11, від 04 липня 2018 року у справі № 590/479/16-ц.

Згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).Спливу позовної давності як підстави для припинення зобов`язання норми глави 50 "Припинення зобов`язання" ЦК України не передбачають.

Юридичним наслідком належного виконання зобов`язання відповідно до статей 598,599 ЦК України є припинення зобов`язання.

Статтею 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В частині першій статті 575 Цивільного кодексу України іпотека визначена як окремий вид застави нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ятастатті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Законодавство не вимагає від іпотекодавця будь-яких дій, пов`язаних з припиненням іпотеки, адже за відсутності іншої обґрунтованої заборгованості іпотека припиняється за фактом припинення виконанням основного зобов`язання.

При цьому, з огляду на положення статей 1, 7 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється лише в разі припинення у повному обсязі основного зобов`язання, забезпечення якого передбачено іпотечним договором. Тобто часткове припинення основного зобов`язання, зокрема шляхом його виконання, за загальним правилом, не має наслідком припинення забезпечувального зобов`язання.

Такий правовий висновок відображено і в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 490/11412/17-ц від 14 травня 2021 року.

Так, статтею 17 Закону України "Про іпотеку"передбачено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цьогоЗакону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав,передбачених цим Законом.

Отже, аналіз вищевказаних положень законодавства свідчить, що припинення іпотеки з інших підстав ніж ті, що визначені вст. 17 Закону України "Про іпотеку"та ч. 1ст. 593Цивільного кодексу, можливе лише у випадку,коли така підстава припинення чітко передбачена відповідним Законом України "Про іпотеку"або іншим Законом.

Оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилось, у зв`язку із фактичним, повним виконанням рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 04.12.2013 року , що підтверджується належними доказами, постановою про закриття виконавчого провадження , а тому у відповідності до вимог статті 559 ЦК України припинилось право застави (іпотеки).

Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості - зобов`язання за кредитним договором припиняється.

Відповідного висновку дійшов також Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16 та КЦС Верховного Суду у Постанові від 14.05.2021року по справі №490/11412/17.

Крім того , Хотинським районним судом Чернівецької області у рішенні від від 26.10.2020 року по справі № 724/857/20 встановлено , що кредитний договір , укладений між сторонами по справі від 24.10.2007 року було достроково розірвано.

Також необхідно зазначити, шо у зв`язку із затримкою виконання рішення суду про стягнення заборгованості у банку не виникає будь-яких інших зобов`язань за кредитним договором. При цьому кредитор має право порушувати питання про стягнення з боржника коштів на підставі статті 625 ЦК України за період невиконання рішення суду. Однак таке право кредитора виникає в силу Закону, а не договору.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2020 року у справі № 569/613/19 (провадження № 61-18981св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 569/23247/18 (провадження№ 61-14784св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2021 року у справі № 570/648/19 (провадження № 61-7308св20).

Крім того, відповідно до Постанови Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №500/4127/16-ц (провадження №61-22142св18), правильним є висновок про те, що основне зобов`язання за кредитним договором виконано у зв`язку з повним виконанням судового рішення про дострокове стягнення з боржників всієї суми заборгованості за цим договором, отже, таке зобов`язання припинилось на підставі ст. 559 ЦК України, внаслідок чого припинилось право застави (іпотеки).

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року зроблено висновок, що за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц).

Отже, внаслідок повного виконання основного зобов`язання припиняється забезпечення його іпотекою.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у частині визнання припиненими правовідношення по договорах із АТ КБ «Приватбанк» щодо :

-зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № N/V071978, укладеним між ним та ЗАТ КБ « Приват банк» 24 жовтня 2007 року ;

-зобов`язань ОСОБА_2 за договором поруки № N/V071978, укладеним між нею та ЗАТ КБ « Приват банк» 24 жовтня 2007 року;

-зобов`язань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Іпотечним договором № N/V071978, укладеним між ними та ЗАТ КБ « Приват банк» 26 жовтня 2007 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5917620 від 26.10.2007 року .

Крім того , враховуючи наявність правових підстав для припинення вищевказаних правовідношень за договорами , суд вважає, що позовні вимоги про припинення обтяження житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :36:002:0150 , яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи № 5916826 та № 5917497 від 26.10.2007 року також підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог, слід зазначити наступне:

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про організацію формування та обігу кредитних історій" формування та доступ до інформації, яка складає кредитну історію, повинно здійснюватися із забезпеченням конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій, достовірності такої інформації, а також обов`язкової наявності згоди суб`єкта кредитної історії на збір і надання інформації, що складає кредитну історію.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, що передбачена п. 2 ч. 1 ст. 7 у разі відсутності кредитного правочину, договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена п. 2-4 ч. 1 ст. 7 у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Враховуючи те , що банк зобов`язаний вилучити з кредитної історії інформацію після набрання даним рішенням законної сили , суд не вбачає підстав для окремого задоволення даної позовної вимоги.

Згідно зі ст. 133 цього Кодексу судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать і витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно зістаттею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьоїстатті 2 ЦПК України).

Відповідно достатті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Статтею 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Доля цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язані зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою: 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачами надано Договір про надання правничої допомоги від 17.01.2022 року, додаткову угоду до Договору про надання правничої допомоги від 29.06.2022 року, акти прийому передачі виконаних послуг, квитанції про сплату 18674, 00 грн. згідно договору про надання правової допомоги ( а.с. 60,149,190,204)

Оскільки, позивачем у передбаченому ЦПК порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення відповідачем витрат на правову допомогу у розмірі 18674,00 грн, суд вважає, що дані витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачів у рівному розмірі ( по 9337,00 гривень на користь кожного позивача).

Судовий збір це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом (ст. 1 Закону України Про судовий збір).

Платники судового збору, об`єкти справляння судового збору та розміри ставок судового збору визначені ст. 2, 3, 4 Закону України Про судовий збір. Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (ч. 1 ст. 4 Закону України Про судовий збір).

Відповідно до квитанції (а.с.1) позивачем ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 993,000 гривень

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 4 Закону України « Про судовий збір» сплаті підлягав судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Враховуючи наведене , відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень.

На підставі наведеного , керуючись ст.ст. 4, 12, 76-77,81, 263 ЦПК України, ст.ст. 16, 317, 328, 387 ЦК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати припиненими правовідношення по договорах із ЗАТ КБ «Приват банк» , правонаступником якого є АТ КБ « Приватбанк» щодо :

-Зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № N/V071978, укладеним між ним та ЗАТ КБ « Приват банк» 24 жовтня 2007 року ;

-Зобов`язань ОСОБА_2 за договором поруки № N/V071978, укладеним між нею та ЗАТ КБ « Приват банк» 24 жовтня 2007 року;

-Зобов`язань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за Іпотечним договором № N/V071978, укладеним між ними та ЗАТ КБ « Приват банк» 26 жовтня 2007 року та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5917620 від 26.10.2007 року .

Припинити обтяження житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_2 та земельної ділянки кадастровий номер :36:002:0150 , яка розташована за адресою : АДРЕСА_2 , виключивши з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи № 5916826 та № 5917497 від 26.10.2007 року.

Стягнути з АКТ КБ « Приват Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Стягнути з АКТ КБ « Приват Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 9337 гривень.

Стягнути з АКТ КБ « Приват Банк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 9337 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці О. І. Галичанський