Житомирський апеляційний суд
Справа №274/6007/21 Головуючий у 1-й інст. Хуторна І. Ю.
Категорія 82 Доповідач Миніч Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого - судді: Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря судового засідання Кузьменко А.О.

з участю представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк»

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 грудня 2021 року, постановлену під головуванням судді Хуторної І.Ю.

у цивільній справі №274/6007/21 за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №274/6007/21, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа банк» про захист прав споживача: визнання незаконною бездіяльність АТ «Альфа-Банк» у непроведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 за його заявою від 21.06.2021; зобов`язання АТ «Альфа-Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 за його заявою від 21.06.2021 відповідно до п.п.10 п.7 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

01 грудня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив заборонити АТ «Альфа-Банк» як кредитору за кредитним договором №0501/0407/71-103 від 20.04.2007, укладеним між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до АТ «Альфа Банк», та іпотекодержателем за договором іпотеки, укладеним 26.04.2007 між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 , право вимоги за яким перейшло до АТ «Альфа Банк», вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, житловий будинок загальною площею 61,9 кв.м., під номером АДРЕСА_1 , а також на земельну ділянку, загальною площею 660 кв.м., кадастровий номер :01:030:0014, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 , шляхом визнання на ним права власності в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 грудня 2021 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено АТ «Альфа-Банк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. В. Васильківська, 100) вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, загальною площею 660 кв.м., кадастровий номер :01:030:0014, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), шляхом визнання за АТ «Альфа-Банк» права власності на майно в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку».

У поданій апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк»)просить вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову. На думку апелянта, ухвала суду першої інстанції незаконна та необґрунтована, постановлена з порушенням норм процесуального права. Зокрема вказує, що суд першої інстанції із гіпотетичних підстав задовольнив заяву про забезпечення позову, оскільки законодавством України передбачається такий спосіб захисту, як звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.37 ЗУ «Про іпотеку». Жодних підстав, які б свідчили про ускладнення чи неможливості виконання рішення суду у даній справі не існує. Крім того, посилання в заяві, зокрема, на можливість ухилення від виконання судового рішення та відчуження на користь третіх осіб права власності на квартиру без наведення відповідного обгрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`зку із застосуванням відповідних заходів. А тому, суд першої інстанції не врахував зміст ч.2 ст.12 ЦПК України при постановленні ухвали про забезпечення позову.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову шляхом заборонити АТ «Альфа-Банк» (, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. В. Васильківська, 100) вчиняти дії щодо звернення стягнення на предмет іпотеки: житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку, загальною площею 660 кв.м., кадастровий номер :01:030:0014, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), шляхом визнання за АТ «Альфа-Банк» права власності на майно в порядку, встановленому ст.37 ЗУ «Про іпотеку», суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову у разі його задоволення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, судом першої інстанції встановлено, що у провадженні Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа банк» про захист прав споживача, визнання незаконною бездіяльність АТ «Альфа-Банк» у не проведенні реструктуризації зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 за його заявою від 21.06.2021; зобов`язання АТ «Альфа-Банк» провести реструктуризацію зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007 за його заявою від 21.06.2021 відповідно до п.п.10 п.7 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування».

Предметом спору є захист прав споживача та зобов`язання АТ "Альфа-банк" вчинити дії по реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 0501/0407/71-103 від 20.04.2007, на забезпечення виконання якого згідно договору іпотеки від 20.04.2007 ОСОБА_1 передано в іпотеку житловий будинок та земельну ділянку у АДРЕСА_1 .

Відповідно до листа від 08.11.2021 АТ «Альфа-банк» вимагає у ОСОБА_1 погашення боргу в розмірі 26198,9 Дол. США та повідомило про намір банку звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок у АДРЕСА_1 , в порядку, передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», а також анулювання залишку заборгованості.

Так, відповідно до ч.1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст.149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п.43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспекті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, судом першої інстанції звернуто увагу, що заборона проводити звернення стягнення на предмет іпотеки до вирішення спору по суті не призведе до обмеження прав відповідача.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що враховуючи зміст заявлених позовних вимог та предмета позову, мети забезпечення позову, співмірності позовних вимог та заходів для забезпечення захисту прав позивача, наведені в заяві заявником доводи дають підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Постановлене судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали апеляційний суд не вбачає, оскільки вона постановлена судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа-Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 03 грудня 2021 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий: Судді:

Повний текст постанови складений 23.03.2022 року.