Справа № 191/1286/22
Провадження № 2/191/445/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
22 листопада 2022 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Костеленко Я.Ю.
за участю секретаря Омельченко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності з відповідною часткою господарських будівель та споруд, -
Представник позивача ОСОБА_4 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце судового засідання, не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, відзиву не надали.
У зв`язку з тим, що представник позивача не заперечував проти розгляду справи по суті за відсутності відповідача, суд з його згоди ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Суд, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного.
Відповідно до рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 травня 2021 року визнано дійсним договір купівлі-продажу 4/15 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , укладений 17 вересня 2001 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , та за ОСОБА_1 визнано право приватної власності на 4/15 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно висновку ТОВ «Синельниківське бюро технічної інвентаризації» від 21 лютого 2022 року № 58, 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, яка складається: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. а2-1, прибудова літ. а3-1, з переліком приміщень: кухня 1- пл.. 10,2 кв.м, ванна 2 пл.7,7 кв.м, кімната 3-пл. 10,9 кв.м, кімната 4 пл.. 12,7 кв.м, кімната 5 пл.. 14,5 кв.м, кухня 6 пл. 10,1 кв.м. (загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м.), з відповідною часткою надвірних будівель та споруд: літня кухня літ. Д, ворота №4, огорожа № 5, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . За технічними показниками 3/5 частини об`єкта є відокремленими, мають окремий вихід і можуть бути виділені в натурі.
Відповідно до висновку технічного обстеження ТОВ «Синельниківське бюро технічної інвентаризації» від 21 лютого 2022 року № 57, об`єкт нерухомого майна, розташований АДРЕСА_1 , створено шляхом виділу, без втручання в несучі конструкції будівлі, без проведення будівельних робіт, перепланування, реконструкції, з дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, стандартів та правил.
До спірних правовідносин судом застосовано наступні норми права.
Відповідно до ч.1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з об`єкта нерухомого майна.
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.
Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.
Відповідно до ч. 3ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.
Згідно з ч. 1 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.
Згідно зі ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.
Виходячи з аналізу змісту норм статей 183,358,364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась.
Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.
Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.
Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (зі змінами), у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.
Відповідно до п.6 вищенаведеної Постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.
Визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.
Зазначена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.
Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.
Суд, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи, що частка позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно складає 3/5 частин, є відокремленою та може бути виділена в натурі, приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 258, 259, 263-266 ,268, 280-282 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Виділити ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Синельникове , РНОКПП НОМЕР_1 , в натурі 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з наступного: житловий будинок літ. А-1, прибудова літ. а2-1, прибудова літ. а3-1, з переліком приміщень: кухня 1- пл. 10,2 кв.м, ванна 2 пл.7,7 кв.м, кімната 3-пл. 10,9 кв.м, кімната 4 пл. 12,7 кв.м, кімната 5 пл. 14,5 кв.м, кухня 6 пл. 10,1 кв.м. (загальною площею 66,1 кв.м., житловою площею 38,1 кв.м.), з відповідною часткою надвірних будівель та споруд: літня кухня літ. Д, ворота №4, огорожа № 5, припинивши право спільної часткової власності.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Я. Ю. Костеленко