ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/611/22 Суддя - доповідач - Храпак Н.М.
Категорія - 305010300
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 серпня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Міщій О. Я.,

за участю секретаря - Сович Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/26940/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року, ухваленого суддею Карплюк О.І., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про стягнення 76 000 000 000 (сімдесят шість мільярдів) гривень моральної шкоди та судових витрат, в зв`язку з невиконанням посадовими і службовими особами відповідача рішення суду у справі № 2270/14181/11 від 12 грудня 2011 року (а.с. 1-2).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що моральна шкода завдана порушенням прав при умисному невиконанні рішення суду посадовими і службовими особами відповідача у справі №2270/14181/11 за 11 листопада 2021 року, що є наслідком порушення його прав, а саме: прав споживача на доброякісну послугу, право приватної власності на паспортну книжечку та право правомірного очікування на справедливий суд і судовий захист та відшкодування витрат.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року у позові ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Хмельницького апеляційного суду про відшкодування моральної шкоди в розмірі 76 000 000 000 (сімдесят шість мільярдів) гривень, завданої порушенням прав при зумисному невиконанні рішення суду посадовими і службовими особами відповідача у справі №2270/14181/11 від 11 листопада 2021 року відмовлено (а.с. 24).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати повністю рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року у справі №686/26940/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити, посилаючись на те, що воно є незаконним, ухвалене без додержання норм матеріального та процесуального права, з повним ігноруванням судом обставин, що мають значення для справи, повною невідповідністю висновків суду обставинам справи, в тому числі імперативних вимог щодо суддів та судів, і є таким, що підлягає негайному скасуванню (а.с. 27-28).

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що суд не вирішив спір по суті відновлення порушених прав і ефективний юридичний захист, адже, у рішенні зазначено вірний номер справи, але зовсім інша дата від 11 листопада 2021 року. Вказує, що предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем, тобто, факт невиконання рішення суду посадовими особами відповідача, що є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст.23 ЦК України і ст.56 Конституції України. Крім того, визначивши представником Хмельницький апеляційний суд, він вважав, що останній є органом державної влади у відповідності до ст.1 ЗУ Про судоустрій та статус суддів, у відповідно до ст.16 цього Закону є державним органом та компетентним у правовідносинах, які виникли між ним та державою Україна. Посилається на те, що визначати представника відповідача має право відповідач самостійно, адже, такого обов`язку за позивачем не встановлено ні Конституцією України, ні іншими Законами. Тобто, право відповідача визначати хто буде здійснювати його процесуальне представництво не може бути перекладено як обов`язок на позивача. Більше того, існування невиконаного рішення суду дає право на відшкодування шкоди, незалежно від наявності вини посадових і службових осіб відповідача. Суд дійшов помилкового висновку про те, що позивач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами відповідно до норм статей ЦПК України, наявність усіх елементів складу правопорушення для застосування такої міри деліктної відповідальності, як відшкодування шкоди.

Від Хмельницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції в повному обсязі відповідає чинному законодавству, прийняте з дотриманням та у відповідності до норм матеріального і процесуального права. Вказують, що саме на позивача, виходячи зі змісту статей 50, 51, 175 ЦПК України та норм закону, покладається обов`язок зазначити орган державної влади, який незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю при здійсненні своїх повноважень (компетенції) завдав шкоди. З наведених норм слідує, що відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої в процесі здійснення правосуддя може бути лише держава, яка бере участь у справі як сторона у цивільному процесі через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах представляти державу в суді. Проте, відповідно до положень Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів суд не наділений повноваженнями представляти державу у суді за позовами про відшкодування шкоди під час здійснення правосуддя.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №698, яке повернуто Тернопільському апеляційному суду адресат відсутній за вказаною адресою, що в силу вимог п.5 ч.6 ст.272 ЦПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, було розміщене оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме на веб-порталі судової влади України.

Згідно з частинами 11-12 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Хмельницький апеляційний суд в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа. Крім цього, відповідач у відзиві просив розглянути справу за відсутності їхнього повноважного представника.

Відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України - неявка у судове засідання будь-якого учасника процесу за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників процесу.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких мотивів.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається із Єдиного державного реєстру судових рішень, що в справі №2270/14181/11 постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року, яка залишена без змін Ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 10 травня 2012 року адміністративний позов задоволено частково. Зобов`язано Хмельницький міський відділ УМВСУ в Хмельницькій області невідкладно вклеїти фотографію в паспорт громадянина України ОСОБА_1 , який йому видати на руки. В решті позовних вимог відмовлено.

З матеріалів справи видно, що відсутні дані щодо фактичного виконання рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2011 року, справа №2270/14181/11, про вклеювання фотографії у паспорт позивачу. У матеріалах справи є численні заяви позивача до Хмельницького окружного адміністративного суду про встановлення судового контролю, а також ухвали суду щодо вирішення цих заяв, якими судового контролю встановлено не було з посиланням на факт отримання ОСОБА_1 нового паспорта.

Крім того, рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 травня 2021 року, яке залишене без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 10 листопада 2021 року та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 червня 2022 року, справа №686/4032/21, позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України про відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням рішення суду задоволено частково. Стягнено з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 500 (п`ятсот) гривень моральної шкоди. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що Хмельницький апеляційний суд не вправі відшкодовувати шкоду, завданої незаконними рішеннями суду, діями чи бездіяльністю його працівників (суддів) при здійсненні ними своїх повноважень, при цьому не наводячи мотивів.

Тому, колегія суддів з даним висновком суду першої інстанції повністю погодитися не може, в зв`язку з чим рішення суду слід змінити, виклавши мотиви відмови у задоволенні позову в редакції даної постанови.

Відповідно до положень частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені у статтях 1173 та 1174 ЦК України. Зокрема статтею 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Підставою для застосування цивільно-правової відповідальності відповідно до статті 1166 ЦК України є наявність в діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статтями 1173, 1174 ЦК України, є заподіяна шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між ними. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суди першої та апеляційної інстанцій встановлюють наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги.

Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями.

Крім цього, положенням статті 48 ЦПК України передбачено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що сторонами у справі є позивач і відповідач, між якими саме і виник спір, за вирішенням якого позивач звернувся в суд з позовом до відповідача.

За результатом розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано належних доказів щодо заподіяння моральної шкоди саме Хмельницьким апеляційним судом та не зазначено, в чому саме полягала протиправна поведінка відповідача, не встановлено причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, а також компетенції Хмельницького апеляційного суду представляти державу у даній справі, оскільки відповідачем за позовом про відшкодування шкоди, завданої в процесі здійснення правосуддя може бути лише держава, яка бере участь у справі як сторона у цивільному процесі через відповідний її орган. Наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах представляти державу в суді.

Однак, відповідно до положень Конституції України та Закону України Про судоустрій і статус суддів суд не наділений повноваженнями представляти у суді за позовами про відшкодування шкоди під час здійснення правосуддя.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, а рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року змінити, виклавши мотиви відмови у задоволенні позову в редакції даної постанови.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави, оскільки ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України Про судовий збір судовий збір не справляється за подання: позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Керуючись ст.ст.35, 259, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28 січня 2022 року змінити, виклавши мотиви відмови у задоволенні позову в редакції даної постанови.

Судові витрати за розгляд в апеляційній інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлений 04 серпня 2022 року.

Головуючий

Судді