Номер провадження: 22-ц/813/7836/22
Головуючий у першій інстанції Луняченко В.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/19676/21

Номер провадження: 22-ц/813/7836/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач - ОСОБА_1 ,

- відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, за апеляційною скаргою адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Луняченка В.О. о 15 годині 15 хвилині 15 червня 2022 року, повний текст рішення складений 27 червня 2022 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому, остаточно просить стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - 404 516,10 грн. Також позивачка просить стягнути з відповідача судові витрати.

ОСОБА_1 обґрунтовує свої вимоги тим, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2019 року у справі №520/10799/18 зі ОСОБА_2 на її користь були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі - по 7 500 грн. на кожну дитину.

Згідно розрахунку заборгованості від 17.05.2021 року на час звернення ОСОБА_1 до суду у боржника існувала заборгованість по оплаті аліментів у розмірі - 379 238,70 грн.. Згідно розрахунку державного виконавця заборгованість по сплаті аліментів станом на 30.08.2021 року становить - 404 516,10 грн..

Згідно розрахунку пені за прострочення сплати аліментів з 21.08.2018 року до 13.09.2021 року, розрахованої представником позивача станом на 11.10.2021 року, загальна сума пені складає - 828 973,50 грн. (Т. 1, а. с. 1 - 2 зворотна сторона, 110 - 110 зворотна сторона).

2.2 Позиція відповідача в суді першої інстанції

У відзиві на позовну заяву адвокат Дерев`янко Микола Олександрович, діючий від імені ОСОБА_2 , заперечує проти задоволення позову. Зазначає, що: 1) починаючи з грудня 2018 року по теперішній час, відповідач щомісячно сплачує аліменти у розмірі - 4 000 грн.. Тобто, у діях відповідача відсутній умисел; 2) відповідач неодноразово оголошував пропозицію позивачці укласти договір про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; 3) матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, на які посилається позивачка (Т. 1, а. с. 32 - 36).

2.3 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року задоволено вищевказаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі - 404 516,10 грн., в якості неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі - 992,40 грн. на користь держави.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України).

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України).

Судом першої інстанції враховано наявність заборгованості, на яку розрахована пеня, відсутність заперечень сторони відповідача проти розрахунку розміру заборгованості та пені. Тому, суд першої інстанції дійшов до висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Майновий стан відповідача був предметом дослідження судових установ, саме виходячи з майнового стану відповідача, судом був встановлений розмір аліментів.

Також судом першої інстанції враховано, що при зміні майнового стану у відповідача, як боржника по аліментним відносинам, законодавцем визначено його право на звернення до суду із відповідними заявами про зміну розміру аліментів (Т. 1, а. с. 212 - 214).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Попова Ірина Сергіївна, діюча від імені ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) рішення суду першої інстанції не відповідає за змістом та формою вимогам ЦПК України; 2) судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження чи оцінки, та неправильного визначення спірних правовідносин; 3) у діях ОСОБА_2 відсутня вина. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання свої батьківських обов`язків з утримання дітей; 4) 13.09.2021 року на рахунок Другого Суворовського ВДВС у місті Одесі було здійснено два платежі у розмірі - 100 000 грн. Та - 299 000 грн., а 14.09.2021 рокув розмірі 5 517,00 грн.. У подальшому відповідачем було здійснено платежі: - 21.10.2021 року на суму 11 000 грн.; - 05.11.2021 року на суму 14 000 грн.; - 15.11.2021 року на суму 1 000 грн.; - 06.12.2021 року на суму 10 000 грн.; - 22.12.2021 року на суму 5 600 грн.; - 22.02.2022 року на суму 15 000 грн.; - 17.03.2022 року на суму 15 000 грн.; - 29.04.2022 року на суму 15 000 грн.. Разом з тим, оскаржуване рішення суду ухвалено виключно на підставі наявного розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на серпень 2021 року; 5) докази та обставини, які мали місце при ухваленні рішення про стягнення аліментів не можуть бути застосовані до даних правовідносин (Т. 2, а. с. 12 - 25).

2.6 Позиція позивачки в суді апеляційної інстанції

У письмових поясненнях, які за своєю природою є відзивом на апеляційну скаргу, адвокат Досковський Віталій Геннадійович, діючий від імені ОСОБА_1 , заперечує проти апеляційної скарги. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін.

Адвокат Досковський Віталій Геннадійович вказує на те, що: 1) подані відповідачем докази та наведені доводи не спростовують його вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів; 2) судом першої інстанції правомірно враховано встановлені у інших справах обставин щодо матеріального стану та спроможності відповідача сплачувати аліменти; 3) факт продажу ОСОБА_2 власного нерухомого майна, після звернення ОСОБА_1 до виконавчої служби з виконавчим листом щодо стягнення аліментів та непогашення заборгованості за рахунок отриманих від продажу квартири коштів, свідчить про наявність вини.

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 15.08.2022 року апеляційну скаргу адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , залишено без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху апелянтом подано до суду заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.08.2022 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 .

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 17.10.2022 року закінчено підготовку цивільної справи до судового розгляду в апеляційній інстанції. Призначено розгляд справи у приміщенні Одеського апеляційного суду.

09.12.2022 на адресу суду надійшло клопотання від адвоката Досковського Віталія Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення Одеського апеляційного суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13.12.2022 року задоволено клопотання адвоката Досковського Віталія Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, яке призначено на 15 грудня 2022 року о 14:00 год..

13.12.2022 року від адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

14.12.2022 року від адвоката Досковського Віталія Геннадійовича, діючого від імені ОСОБА_1 , надійшли письмові пояснення.

У судовому засіданні, яке проводилось у режимі відеоконференції, адвокат Досковський Віталій Геннадійович, діючий від імені ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, участі у судовому засіданні в режимі відеконференції не взяли. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Щодо клопотання адвоката Попової І.С., діючої від імені ОСОБА_2 , про відкладення розгляду справи колегія суддів зазначає наступне.

Клопотання про відкладення розгляду справи обґрунтоване тим, що сторона відповідача бажає приймати безпосередньо участь під час розгляду справи з метою доведення своєї правової позиції. З врахуванням доведення апелянтом своє позиції у відзиві на позов, в апеляційній скарзі, введенням в Україні воєнного стану, можливості участі у судовому засіданні в режимі відеоконференції, колегія вважає необхідним відхилити клопотання про відкладення розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення учасниками справи своєї правової позиції у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності її інших учасників, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи відмовити, розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача,вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , підлягає задоволенню частково.

3.2 Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі №520/10799/18 позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 15 000 грн., по 7 500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року вказане рішення залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі №520/10799/18 набрало законної сили 04.02.2021 року.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27 листопада 2019 року у справі 947/12805/21 у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про зменшення розміру аліментів відмовлено.

Постановою Одеського апеляційного суду від 17.02.2022 року вказане рішення залишено без змін.

01.04.2021 року Київським районним судом був виданий виконавчий лист за рішенням суду від 14 лютого 2019 року у справі 520/10799/18.

30.04.2021 року головним державним виконавцем Другого Суворовського відділу Державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеси) Крицькою В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65306713.

Відповідно до розрахунку заборгованості від 17.05.2021 року з дня звернення ОСОБА_1 до суду у боржника по оплаті аліментів виникла заборгованість у розмірі - 379 238,70 грн..

Відповідно до розрахунку заборгованості від 30.08.2021 року з дня звернення ОСОБА_1 до суду у боржника по оплаті аліментів виникла заборгованість у розмірі - 404 516,00 грн..

Відповідно до листа Другого Суворовського ВДВС у місті Одесі №58385 від 24.09.2021 року, станом на 20.09.2021 року боржником сплачено на депозитний рахунок відділу сума у розмірі 404 516,10 грн.. 07.09.2021 року надійшла сума, стягнута за місцем роботи боржника, у розмірі 3 738,02 грн.. Заборгованість по аліментах станом на 24.09.2021 року становить 8 767,98 грн..

Згідно наданого розрахунку пені за прострочення сплати аліментів з 21.08.2018 року до 13.09.2021 року, розрахованої представником позивачки станом на 11.10.2021 року, загальна сума пені складає - 828 973,50 грн..

Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності за прострочення сплати аліментів.

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що стягненню підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів у розмірі 404 516, 10 грн..

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Відповідно до частини другої статті 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Можна зробити висновок, що обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, як передбачено у частині четвертій статті 155 СК України.

Крім того, відповідно до Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.

Цей припис підтверджує довід про підвищений захист прав дитини.

У статті 179 СК України послідовно зазначається, що аліменти призначені для утримання дитини і не можуть бути використані не за цільовим призначенням.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі №520/10799/18 позовні вимоги ОСОБА_4 було задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі - 15 000 грн., по 7 500 грн. на кожну дитину, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду 21.08.2018 року до досягнення дітьми повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року вказане рішення залишено без змін.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі №520/10799/18 набрало законної сили 04.02.2021 року. Таким чином, рішення Київського районного суду м. Одеси від 14 лютого 2019 року у справі №520/10799/18 було обов`язкове до виконання ОСОБА_2 з моменту оголошення постанови Одеського апеляційного суду від 04.02.2021 року.

Неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Разом з тим, обовьязковою умовою стягнення пеня є - наявність вини платника аліментів.

Ухвалюючи рішення суду, суд першої інстанції прийняв до уваги розрахунок державного виконавця станом на 30.08.2021 року, яким встановлено заборгованість по аліментам у розмірі 404 516,10 грн., починаючи з дня звернення позивачки до суду з позовом про стягнення аліментів.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що рішення суду першої інстанції набрало законної сили - 04.02.2021 року. Таким чином, не можна стверджувати про наявність вини відповідача зі сплати аліментів протягом існування спору в суді щодо їх розміру.

Колегія суддів приходить до висновку, що позивачкою здійснено розрахунок пені без урахування вищезазначеного.

Таким чином, розмір заборгованості відповідача зі сплати аліментів за період лютий серпень 2021 року становить 69 277,40 грн. (Т. 1, а. с. 111 111 зворотна сторона).

Враховуючи встановлені статтею 196 Сімейного кодексу України обмеження щодо не перевищення суми неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів 100 % заборгованості та виходячи із суми встановленої заборгованості, що складає 69 277,40 грн., то сума неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів не може становити не більше основної суми заборгованості.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , є частково доведеними, а тому вона підлягає частковому задоволенню.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Оскільки недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до помилкового визначення розміру неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини, які необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення позову за вищевказаного обґрунтування.

3.6 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

5. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу скаргою адвоката Попової Ірини Сергіївни, діючої від імені ОСОБА_2 , - задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 15 червня 2022 року - скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 69 277 (шістдесят дев`ять тисяч двісті сімдесят сім) грн. 40 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 29 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе