Справа № 447/75/19 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/3187/21 Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2022 року м.Львів

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді Бойко С.М.,

суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В.,

секретаря Жукровської Х.І.,

з участю: представника позивача ОСОБА_1

ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

в с т а н о в и в:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила зобов`язати ОСОБА_3 усунути їй перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обгрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що з 27 червня 1979 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 , який розірвано рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23 березня 2015 року, з 11 березня 1980 року зареєстрована у спірному житловому будинку, як член сім`ї власника будинку, будь-яких угод про порядок користування цим будинком укладено не було, іншого житла вона не має, спірний житловий будинок є єдиним постійним місцем її проживання.

Зазначає, що під час шлюбу та після його розірвання вона систематично їздила у тимчасові поїздки на заробітки до Республіки Польща, однак, повернувшись з чергової поїдки у березні 2018 року, вона не змогла потрапити до житла, оскільки відповідач змінив замки у вхідних дверях будинку та у вхідних воротах до будинку, а 05 квітня 2018 року відповідач зібрав її особисті речі та перевіз до їхньої спільної дочки ОСОБА_4 , у зв`язку з чим вона (позивач) звернулась в місцеве відділення поліції з відповідним зверненням, після чого з даним позовом до суду, вважаючи, що вона має право на користування жилим приміщенням спірного житлового будинку.

Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 усунути ОСОБА_1 перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_3 у користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду оскаржив відповідачОСОБА_3 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог.

Апелянт зазначає, що із вказаним позовом ОСОБА_1 звернулась до суду вже після того, як він подав позов до неї про визнання такою, що втратила право на користування жилим приміщенням будинку, оскільки вона з 2013 року не користується спірним будинком.

Вважає недоведеною ту обставину, що він чинить перешкоди у користуванні будинком, оскільки на момент приїзду комісії для обстеження, його не було в будинку, тому на вхідних воротах до будинку висіла колодка.

Зазначає, що суд не дав жодного обгрунтування його доводам про неможливість спільного проживання з позивачкою, оскільки він має нову дружину, з якою він та їхні спільні діти проживають у спірному будинку.

Наголошує, що він є власником спірного житлового будинку, а позивачка жодних прав на нього не має.

Заслухавши пояснення відповідача в підтримання апеляційної скарги, заперечення представника позивачки, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, щоз 27 червня 1979 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 23 березня 2015 року (а.с.11 т.1).

Від шлюбу сторони мають дітей, які є вже повнолітніми.

Предметом спору є житловий будинок АДРЕСА_1 , власником якого є відповідач ОСОБА_3 на підставі рішення Миколаївського районного суду Львівської області від06 березня 2009 року (а.с.34, 35 т.1).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована в спірному житловому будинку з 11 березня 1980 року, як член сім`ї власника будинку, і вказаний будинок є постійним місцем її проживання згідно реєстрації на даний час (а.с. 8-10 т.1).

Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно з частиною четвертою статті 156 ЖК України, до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина, діти, батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Частиною першою статті 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до частини другої статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі, шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням або її виселення, за наявності підстав, визначених законом.

Враховуючи наведені вище норми закону й те, що постійним місцем проживання позивачки є спірний житловий будинок, в якому вона зареєстрована, як член сім`ї власника будинку, а припинення сімейних відносин з відповідачем, як із власником будинку, в силу наведеної вище норми частини четвертої статті 156 ЖК України, не є підставою для позбавлення її права на користування житлом, судом встановлено, що відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні жилим приміщенням будинку, що підтверджено доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку, позивачка в установленому законом порядку не визнана такою, що втратила право на користування спірним житловим будинком, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивачки про усунення їй перешкод у користуванні житловим будинком, який є постійним місцем її проживання.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин та фактичні обставини справи, давши належну правову оцінку доказам, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень, не допустив порушень норм матеріального та/або процесуального права, які були б обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 27 липня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 24 березня 2022 року.

Головуючий С.М. Бойко

Судді: С.М. Копняк

А.В. Ніткевич