Cправа №549/107/22
Провадження№2/549/50/22

РІШЕННЯ

Іменем України

20 липня 2022 року Чорнухинський районий суд Полтавської області

у складі: головуючого - судді Крєпкого С.І.

за участю: секретаря судових засідань Бибик О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Чорнухи в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк»), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

установив:

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, який обгрунтовувала тим, що 12.12.2019 між нею та відповідачем було укладено договір кредиту №591061166, за умовами якого вона отримала кредитні кошти в сумі 23 800 грн зі сплатою 18,99 річних зі сплатою згідно з графіком. Кінцевий термін повернення 12.12.2021.

На початку лютого 2022 року вона дізналася, що 08.02.2022 Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №68558006 на підставі виконавчого напису №20070 від 25.11.2021, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. про стягнення з неї на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в загальному розмірі 17 107,03 грн.

Вважає, що виконавчий напис вчинений з порушенням закону, оскільки постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 зазначена постанова залишена без змін.

На даний час постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 №826/20084/14 є чинною.

Нотаріусом не враховано, що на момент вчинення виконавчого напису та наразі діючим є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26.11.2014 №622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Редакція Цього Переліку передбачає вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Разом з тим нотаріус вчинив виконавчий напис на договорі №591061166 від 12.12.2019, який нотаріально не посвідчений.

Не погоджується із розміром заборгованості, яка вказана у спірному виконавчому написі.

З огляду на викладене просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. №20070 від 25.11.2021 про стягнення з неї заборгованості в розмірі 17 107,03 грн та стягнути з АТ «Альфа-Банк» на її користь судові витрати.

20 червня 2022 року ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області позовну заяву прийнято до розгляду, у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено строк для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, пояснень, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової О.М. і приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. належним чином засвідчену копію виконавчого напису №20070 від 25.11.202.

Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. ).

Представник відповідача АТ «Альфа-Банк» направила суду письмові пояснення, в яких прохала справу розглянути за відсутності представника, а у задоволенні позову відмовити зважаючи на таке.

Позовна заява взагалі не містить посилання на відсутність у позивача заборгованості або на неповноту чи неправильність здійснених кредитором розрахунків заборгованості.

Посилання позивача на нібито відсутність у нотаріальній справі необхідних документів, є лише припущенням, що не підтверджене жодними доказами.

Для одержання виконавчого напису згідно з п.1 Переліку подаються документи, розрахунки, які встановлюють наявність прострочення виконання зобов`язання, визначають обставини несплати чергових платежів.

Таким чином, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Мова йде про безспірність заборгованості (тобто самого факту наявності заборгованості або її розмірів), а не про наявність чи відсутність будь-якого іншого спору, що може мати місце між сторонами.

Позивачем в позовній заяві взагалі не спростовано суму боргу за виконавчими написами.

Боржником жодним чином не доведено, що в нього наявний інший розмір заборгованості перед кредитором, адже боржником не надано доказів того, що на час вчинення виконавчих написів сума заборгованості була іншою ніж та, яка вказана нотаріусом, жодних доказів відсутності заборгованості або існування заборгованості в іншому розмірі, ніж зазначено у виконавчому написі, позивачем надано не було та позивачем взагалі не доведено, чим порушує його право вчинення виконавчого напису для погашення заборгованості за кредитним договором при існуючій та неспростованій сумі боргу.

Щодо посилання позивача на Постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа №826/20084/14) просить суд врахувати позицію Верховного Суду у постанові від 23.12.2021 у справі №189/115/19 , провадження №61-11773св19, якою було відмовлено у визнанні виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, за абсолютно аналогічних обставин.

Зважаючи на складність справи та зміст позовної заяви вважають винагороду у розмірі, зазначеному у орієнтовних розрахунках судових витрат, завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами та такою, що дійсно не відповідає складності справи та сумі, яку стягнуто згідно з виконавчого напису, а тому підлягає зменшенню.

Незрозуміло, яку доказову силу для оскарження саме нотаріальної дії несуть матеріали виконавчого провадження. Хід примусового виконання виконавчого напису жодним чином не впливає на висновок про правомірність чи неправомірність його вчинення. Жодного доказового значення в даній справі не мають отримані від приватного виконавця копії документів або трудовий шлях позивача (а.с.43-50).

Третя особа - приватний нотаріус Сазонов О.М., в судове засідання не з`явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Аналогічні положення містяться у ст.ст. 15, 16 ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст.81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20070, яким звернуто стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Альфа-Банк» у розмірі 14 547,30 грн відповідно до укладеного між сторонами договору №591061166 від 12.12.2019 (а.с.40 зворотній бік).

На підставі цього виконавчого напису 08.02.2022 приватним виконавцем Виконавчого округу Полтавської області Сазоновою О.М. було відкрито виконавче провадження №68558006 та звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 (а.с.9-16).

Згідно з ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

За приписами ч.1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів.

Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Кабінетом Міністрів України 29 червня 1999 року прийнято постанову №1172, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

26 листопада 2014 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №662, якою внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, зокрема, пунктом 2 наведеної постанови КМУ доповнено Перелік №1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР 65037659) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме, в тому числі й п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:

«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Вказана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, а ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у даній справі відмовлено у перегляді цієї ухвали Вищого адміністративного суду України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 №23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24.11.2017 №92.

Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі №757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Як вбачається з матеріалів справи, серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній нотаріально посвідчений кредитний договір (а.с.17, 40 зворотній бік).

Договір, який не є нотаріально посвідченим, не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Тобто, на момент вчинення приватним нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису (25.11.2021), кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входили до Переліку №1172, адже постанова Кабінету Міністрів України про доповнення вказаного Переліку цим розділом, була визнана незаконною та нечинною судовим рішенням, яке набрало законної сили, а тому з врахування приписів ст.87 Закону України «Про нотаріат», нотаріус не мав законних підстав для вчинення оскаржуваного виконавчого напису, а відтак, виконавчий напис не може бути підставою для відкриття виконавчого провадження, адже нечинні акти цивільного законодавства не породжують права та обов`язки.

Пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може застосовуватись до кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.

З огляду на викладене наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову на підставі ст.141ЦПК України підлягають стягненню з АТ «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого у справі судового збору.

Разом з тим у стягненні 3 000 гривень витрат на правову допомогу необхідно відмовити за відсутності у матеріалах справи доказів щодо сплати позивачем таких витрат.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.141, 259, 274-279 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (місцезнаходження: м.Київ, вул.В.Васильківська,100), третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна (місцезнаходження: м.Київ, бульвар Л.Українки,9, офіс 134), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити повністю.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №20070 від 25 листопада 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною про стягнення заборгованості в розмірі 17 107,03 грн з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк».

Стягнути з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_1 992,40 гривні судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 22.07.2022.

Суддя С.І.Крєпкий