ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1277/22 Справа № 214/3527/18 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2022 року м.Кривий Ріг

справа № 214/3527/18

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар судового засідання: Голуб О.О.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські електромережі»

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , якій діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року, яке ухвалено суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, відомостей щодо дати складання повного тексту рішення суду матеріали справи не містять, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2018 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про зобов`язання здійснити перерахунок за послуги з постачання електричної енергії.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що у лютому-березні 2017 року вона помітила значне підвищення нарахувань показників електроенергії у порівнянні з періодом за лютий-березень 2016 року, у зв`язку з чим звернулась до ТОВ «Житлосервіс-КР» з відповідною заявою, на що 26 квітня 2017 року ТОВ «Житлосервіс-КР» було складено Акт, яким встановлено наявність нульового проводу до приладу обліку електроенергії квартири АДРЕСА_1 . Таким чином, внаслідок протиправного підключення нульового проводу до приладу обліку електроенергії у позивача збільшились показники споживання електроенергії.

На підставі наведеного вище, позивач просила суд зобов`язати Акціонерне товариство «ДТЕК Дніпровські Електромережі» здійснити перерахунок за послуги з постачання електричної енергії абоненту ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог з тих підстав, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що внаслідок протиправного підключення нульового проводу до приладу обліку електроенергії у позивача збільшились показники споживання електроенергії. При цьому відповідач не заперечував той факт, що позивач є споживачем електроенергії та не спростував факту самовільного підключення власника квартири АДРЕСА_3 до електромережі, яка підключена до квартири позивача, в той час як при вирішені спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виконавцеві).

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» - Федько Н.Б., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила залишити без задоволення апеляційну скаргу представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, у лютому-березні 2017 року позивач помітила підвищення показників споживання електроенергії у порівнянні з цим же періодом у 2016 році, у зв`язку з чим звернулась позивач звернулась до ТОВ «Житлосервіс-КР» з відповідною заявою.

Відповідно до відповіді ТОВ «Житлосервіс-КР» від 20.07.2017 року за вих.№ 4373 ТОВ «Житлосервіс-КР» повідомило позивача про те, що 26 квітня 2017 року ТОВ «Житлосервіс-КР» було складено Акт від 26.04.2017 року про виявлення самовільного підключення нульового проводу, який наявний у позивача і який ТОВ «Житлосервіс-КР» вважає недоцільним надавати позивачу повторно. Додатково позивача повідомлено про те, що усунення порушення, а саме відключення нульового проводу від засобу обліку електроенергії від квартири АДРЕСА_4 до квартири АДРЕСА_1 відбулось під час складання вищевказаного акту, тобто 26.04.2017 року.

Між тим, також зазначено, що ТОВ «Житлосервіс-КР» жодних дозволів мешканцям квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 на втручання в енергосистему будинку не надавало (а.с.6).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи не встановлено та позивачем не доведено того, що вона є споживачем електроенергії в квартирі АДРЕСА_1 , не доведено що за вказаною адресою було встановлено факт втручання до приладу обліку електроенергії, не доведено, що саме відповідачем були порушені права позивача, як споживача електроенергії, за вказаною адресою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист же цивільних прав - це передбаченні законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України.

Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди ; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Між тим, позивач, розпорядившись своїми правами щодо визначеного предмета спору на власний розсуд, взагалі не надала суду жодного доказу, в порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, на підтвердження наявності обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, зокрема, суду не надано доказів того, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 та споживачем електроенергії за вказаною вище адресою, оскільки відповідно до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради від 22 вересня 2017 року, станом на 01.01.2016 року в квартирі АДРЕСА_1 , зареєстрованих осіб немає (а.с.41). Особовий рахунок споживача електричної енергії в квартирі АДРЕСА_1 відкрито на ім`я ОСОБА_3 (а.с.55-56), що спростовує доводи позивача про те, що вона є споживачем електричної енергії в квартирі АДРЕСА_1 .

Крім того позивачем не надано доказів того, що за вказаною адресою було встановлено факт втручання до приладу обліку електроенергії та що саме відповідачем були порушені права позивача, як споживача електроенергії, за вказаною адресою.

Окрім того, позивачем в позові не наведено норми договору або закону, які дозволяють захищати цивільні права позивача саме у такий визначений позивачем спосіб захисту, адже, як правило, власник порушеного права може скористатись не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права, який частіше за все прямо визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Згідно ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки тому, що внаслідок протиправного підключення нульового проводу до приладу обліку електроенергії у позивача збільшились показники споживання електроенергії, оскільки судом першої інстанції досліджені наведені позивачем обставини та суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем по справі не доведено порушення її прав відповідачем, оскільки позивачем не доведено того, що вона є споживачем електроенергії в квартирі АДРЕСА_1 .

При цьому, відповідно відповіді КП ДОР «Криворізьке бюро технічної інвентаризації» за вих. № 306 від 20 березня 2020 року на судовий запит від 02 березня 2020 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на ім`я ОСОБА_4 (а.с.83). Інших відомостей щодо власника вказаної квартири матеріали справи не містять.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відповідач не заперечував той факт, що позивач є споживачем електроенергії колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що позивач у своєму позові не наводить підстав користування електричною енергією в квартирі АДРЕСА_1 , оскільки особовий рахунок відкритий на ОСОБА_3 .

Також колегією суддів не приймаються до уваги доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не спростував факту самовільного підключення власника квартири АДРЕСА_4 до електромережі, яка підключена до квартири позивача, в той час як при вирішені спорів про захист прав споживачів слід ураховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язання, в тому числі й за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (витівникові), оскільки в даному випадку матеріалами справи не встановлено що позивач є споживачем електроенергії в квартирі АДРЕСА_1 та що саме відповідачем були порушені права позивача, як споживача електроенергії, за вказаною адресою.

Таким чином, беручи до уваги принципи змагальності та диспозитивності цивільного процесу, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підтвердженими належними, достатніми та допустимими доказами, а відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Отже, вирішуючи спір в оскаржуваній відповідачем частині, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані, підтверджуються письмовими доказами та не спростовуються доводами, викладеними в апеляційній скарзі.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду, а доводи апеляційної скарги не спростовують зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому колегія суддів вважає, що підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , якій діє від імені та в інтересах позивача ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 квітня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2022 року.

Головуючий:

Судді: