Справа № 291/834/21
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

25 серпня 2022 року

Ружинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Митюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Герасимчук Н.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

Ружинської селищної ради Житомирської області

про встановлення факту набуття приватної власності та визнання права власності на нерухоме майно,-

ВСТАНОВИВ:

29.06.2021 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею за набувальною давністю право власності на житловий будинок з прибудовами, розташований у АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 17 жовтня 2004 року між нею та ОСОБА_5 був укладений договір продажу ним їй будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 . Тоді позивачка передала продавцеві оговорену суму грошей, на що ОСОБА_5 була видана розписка, датована 17.10.2004 року. Ним же, ОСОБА_5 в той же день їй було передано ключі від приміщень та останній запевнив її, що після виготовлення ним технічної документації, він прибуде у смт. Ружин для нотаріального укладення договору купівлі-продажу садиби. При складенні розписки був присутній, на той час голова Зарудинецької сільської ради, ОСОБА_6 . Технічна документація на садибу була виготовлена, нею, лише 28 травня 2021 року, так як свої умови продавець не виконував, до нотаріуса він продовжував не з`являтися, більш того перестав відповідати на звернення, не пояснюючи причин. І лише в травні 2021 року позивачці стало відомо, що ОСОБА_5 помер у м. Чернігів ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 29.09.2016 року Чернігівським УДМСУ у Чернігівській області зроблено актовий запис N 2662. Позивачка вважає, що повністю виконала обов`язки покупця нерухомості. Сплатила повністю оговорену суму вартості будинку. Проживає в будинку з сім`єю з 2004 року, тобто більш ніж 17 років відкрито проживає, використовує нерухомість, добросовісно та терпляче чекала на виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Рахує себе добросовісним набувачем даного нерухомого майна. Нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу не відбувається лише по вині відповідача. ОСОБА_5 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30 квітня 2003 року, зареєстрованому в реєстрі №1117 Ружинською державною нотаріальною конторою, дійсно являється власником садиби.

Відсутність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу домоволодіння перешкоджає позивачу у розпорядженні майном належним чином. Тому вимушениа звернутися з даним позовом до суду.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, та просили суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог позивача. Відзив на позов до суду не подав.

Заслухавши пояснення учасників справи, свідка, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно технічного паспорту виготовленого 14.04.2021 року КП Бердичівське МБТІ, замовник ОСОБА_4 , житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , має загальну площу 57,7 кв.м, житлову 35,1 кв.м, побудований в 1959 році, має господарські будівлі:сарай, погріб з шийкою побудовані в 1960 році, прибудова, ганок, гараж, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, колодязь побудовані в 2003 році, інформація щодо правовстановлюючих документів на житловий будинок відсутня (а.с.18-20).

Згідно довідок №314, 315, 316 від 01.06.2021 року виданих Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житомирської області, ОСОБА_7 з сімєю зареєстрована та проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 2004 року і по данний час, до складу її сімї входить дочка ОСОБА_8 , 2008 року народження. ОСОБА_9 рахується земельна ділянка площею 0,25 для ОЖБ, якою вона користується та сплачує кошти за користування з 2004 року по даний час (а.с.12-14).

Згідно виписки з погосподарської книги виданої Виконавчим комітетом Ружинської селищної ради Житмоирської області за №91 від 24.02.2021 року, погосподарська книга №7 за 2021 рік с.Зарудинці Бердичівського (Ружинського) району Житмоирської області, про те, що головою господарського двору на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 являється ОСОБА_7 (а.с.15).

Як вбачається з пояснень позивачки та її представника, даний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 входить до спадкового майна ОСОБА_5 , який частину майна переоформив в установленому законом порядку, що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом виданим 30.04.2003 року державним нотаріусом Ружинської державної нотаріальної контори Житмоирської області, внесеного до реєстру за №1117, та згідно якого спадкоємцем майна за заповітом посвідченим секретарем виконкому Зарудинецької сільської ради 16 лютого 1996 року зареєстрованого в реєстрі за №4 від імені ОСОБА_10 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_5 , спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з :приватизованої земельної ділянки площею 3,2731 га розташованої на території Зарудинецької сільскої ради Ружинського району Житмоирської області, що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної валасності на землю серії ЖТ №043680 виданого на підставі розпорядження голови Ружинської РДА №731 від 16.12.2002 року. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №180 (а.с.23).

Згідно пояснень позивачки, 17 жовтня 2004 року між нею та ОСОБА_5 був укладений усний договір про продаж ним їй житлового будинку будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими у АДРЕСА_1 . Тоді ж нею були передані продавцеві оговорену суму грошей, на що ним, їй, була видана розписка, датована 17.10.2004 року, та що стверджується розпискою від 17.10.2004 року, згідно якої ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3000 гривень за продаж їй хати в АДРЕСА_1 . Зобовязується виготовити документи та прийти оформити купчу у нотаріуса (а.с.8), а також поясненнями свідка ОСОБА_6 , який підтвердив той факт, що дана розписка про передачу грошових коштів в сумі 3 тис. грн. П ОСОБА_12 ОСОБА_5 була написана в його присутності та присутності ще одного працівника сільської ради в приміщенні Зарудинецької сільської ради, при цьому будь-яких письмових договорів та нотаріально посвідчених не було укладено, так як вищевказаний житловий будинок не був переоформлений в установленому законом порядку, та не мав правовстановлюючих документів.

Позивачка ввжає, що строк її володіння розпочався в 2004 році і на даний час складає більш 16-ти років., на підтвердження надала довідку ТОВ Житомирська обласна енергопосчтачальна компанія Попільнянський ЦОК від 31.05.2021 року (а.с.10), довідку N508 від 31.05.2021 року ТОВ Житомиргаз збіт (а.с.11), довідки виконавчого комітету Ружинської селищної ради N316, N315, N314 від 01.06.2021 року, довідку виконавчого комітету Ружинської селищної ради N 91 від 24.02.2021 року (а.с.12-15), копію Контрольного журналу Попільнянського управління експлуатації газового господарства станом на 2004 рік (а.с.16-17).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Отже, для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).

По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.

По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).

Звертаючись до суду позивач указує на те, що більше 16 років відкрито користується та проживає у спірному будинку, так як свої умови продавець не виконував, до нотаріуса не з`являвся, більш того перестав відповідати на її звернення, не пояснюючи причин. Крім того в травні 2021 року позивачу стало відомо, що ОСОБА_5 помер у м. Чернігів ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 29.09.2016 року Чернігівським УДМСУ у Чернігівській області зроблено актовий запис N 2662, а тому просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.

Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Виняток прямо передбачено законом - це наявність між набувачем і власником договору, строк дії якого закінчився, а власник не заявив позову про витребування цього майна.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Такого правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.05.2019 у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18).

Посилання на те, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 входить до спадкового непереоформленого майна ОСОБА_5 , підтверджує, що позивач знала, що володіє чужим майном. Тривалий час проживання, відкритість володіння, догляд та утримання нерухомого майна не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України.

З урахуванням ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у справі суд також врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 по справі № 225/2258/17.

Крім того,суд враховує вимоги ст.41 Конституції України, відповідно до змісту якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Аналогічний принцип непорушності права власності закріплений і в ст. 321 ЦК України.

Також суд звертає увагу на той факт, що позивач не позбавлений можливості набути права власності на вищевказаний житловий будинок, оформивши нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу із спадкоємцями майна ОСОБА_5 .

Суд із урахуванням вказаних норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що ОСОБА_4 не довела наявності підстав для набуття права власності на нерухоме майно за давністю володіння, а тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, ст..ст.335, 344 ЦК України суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Ружинської селищної ради Житомирської області про встановлення факту набуття приватної власності та визнання права власності на нерухоме майно - відмовити.

Повне рішення по справі складено 02.09.2022 року.

Сторони:

позивач: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_2 ; і.к. НОМЕР_1 ;

відповідач - Ружинська селищна ради Житомирської області, місце розташування: 13600, Житомирська область, Ружинський район, смт.Ружин, вул.О.Бурди, буд.44, .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя О. В. Митюк.