Справа № 946/7968/21
Провадження № 2/946/695/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 грудня 2022 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
за участю секретаря судового засідання Лупу О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ізмаїльський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення з-під арешту нерухомого майна, -
23.09.2021 року представник позивача звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 88,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , які накладені постановами державної виконавчої служби Ізмаїльського районного управління юстиції Одеської області АВ № 968412 від 22.09.2009 року та № 30718866 від 17.05.2012 року.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.12.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 у забезпечення наданого кредиту за кредитним договором № 92/МК/2007-840 був укладений договір іпотеки за реєстровим № б/н, приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. за реєстровим № 2259, об`єктом обтяження за яким є житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 08.04.2020 року між ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» та ПАТ «КБ Надра» було укладено договір № GL3N016222 про відступлення прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим № 577. В подальшому, в ході моніторингу інформації з Державного реєстру речових прав ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» дізналося, що на вказане іпотечне майно було накладено арешт. У зв`язку з тим, що зазначений арешт на майно перешкоджає та унеможливлює здійснення ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» своїх прав, як іпотекодержателя, а саме унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки, ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» звернулося з відповідним позовом до суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності від 21.12.2022 року, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, представник відповідача 25.04.22, 07.06.22, 17.08.22, 27.09.22, 11.12.22, 21.12.22 подавав заяви про перенесення розгляду справи, згідно останньої заяви від 21.12.2022 року просив перенести розгляд справи після закінчення воєнного стану в Україні, таким чином, суд вважає, що відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, однак судові відправлення повернуті з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про причини неявки не повідомляла.
Враховуючи, що відповідачі не з`явилися в судове засідання без поважних причин та без повідомлення причин, відзив не подавали, заяв про слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову Ізмаїльського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) в судове засідання не з`явився, надав заяву від 21.12.2022 року про розгляд справи за його відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
В якості забезпечення зобов`язань по цьому договору позичальник передав у іпотеку житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . 04.12.2007 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (правонаступником являється ПАТ КБ «Надра») та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений іпотечний договір, предметом якого є належне іпотекодавцям на праві власності нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 88, 3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10-13).
08.04.2020 року між публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір № GL3N016222 про відступлення прав вимоги, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мурською Н.В. за реєстровим № 577 (а.с 5-7).
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 271398550 від 20.08.2021 року, щодо об`єкту нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 вбачається, що постановою відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції АВ № 968412 від 22.09.2009 року накладено арешт на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_2 . Крім цього, постановою відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції № 30718866 від 17.05.2012 року накладено арешт на 1/2 частку житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с. 16-17).
Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Частиною 1 ст. 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ч.ч.1,2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно до п.2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.
Частиною 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.
Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 вищезгаданої статті передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».
За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений Законом України «Про іпотеку».
Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.
При цьому за змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.
Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного суду від 16.05.2018 року по справі № 338/1118/16-ц.
Тобто, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» має право на задоволення своєї вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рахунок іпотечного майна розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 88,3 кв.м.
Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне позовні вимоги ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» задовольнити та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 88, 3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції АВ № 968412 від 22.09.2009 року та постановою відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції № 30718866 від 17.05.2012 року.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України «Про судовий збір», з відповідачів підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 270 гривень, по 1135 грн. з кожного відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 82, 263-265 ЦПК України, суд,
Звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами загальною площею 88, 3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений постановою відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції АВ № 968412 від 22.09.2009 року та постановою відділу державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції № 30718866 від 17.05.2012 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складено 21.12.2022 року.

Суддя: О.Я.Присакар