450/1366/22
2/465/3524/22
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

20.12.2022 року місто Львів

Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючої судді Мигаль Г.П.,

при секретарі судового засідання Ільчишин З.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі голови правління Володимира Матвіїшина до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії,

встановив:

Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго» в особі представника Надії Кухар звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії в розмірі 30643,96 грн. та судового збору в розмірі 2481,00 грн.

Представник позивача подала до суду клопотання про закриття провадження у справі, у зв`язку з відсутністю предмета спору, вказуючи, що відповідачем ОСОБА_1 в повному обсязі погашено заборгованість перед ПАТ «Львівобленерго». На підтвердження цього надала суду квитанцію №35099555SB від 13.12.2022 про сплату боргу в розмірі 30643,96 грн. та №35099556SB від 13.12.2022 про оплату витрат за проведення експертизи в сумі 3088,96 грн. Також просила стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судові витрати, понесені з розглядом даної справи, а саме судовий збір в розмірі 2481,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу 8000,00 грн.

Представник відповідача також подала клопотання про закриття провадження у справі, з підстав оплати відповідачем боргу в повному обсязі. Проти задоволення клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу заперечила, вказуючи, що відповідач є пенсіонеркою, тяжко хворіє, перебуває у складному матеріальному становищі, в той час, як заявлена позивачем сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, справа не є складною, не потребує значних затрат часу і зусиль, а визначені в рахунку про оплату витрати на професійну правничу допомогу, не відповідають критеріям реальності адвокатських послуг, не є співмірними зі складністю справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, в разі відсутності предмета спору, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З огляду на викладене, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або спірні питання врегульовано самими сторонами.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеного у постанові від 20.09.2021 у справі №638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21), суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Судом встановлено, що порушене право позивача відновлено відповідачем у повному обсязі та погашено наявну заборгованість в розмірі 30643,96 грн., що стверджується відповідною квитанцією №35099555SB від 13.12.2022.

Враховуючи, що станом на день розгляду справи заборгованість погашена відповідачем у повному обсязі, у зв`язку з чим між сторонами не залишилося неврегульованих питань, суд вважає, що предмет спору між сторонами відсутній, а тому провадження у справі підлягає закриттю відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з частиною другою цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Представник позивача просить стягнути з позивача витрати за професійну правничу допомогу в сумі 8000,00 грн. На підтвердження факту наданих послуг правової допомоги до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №22/4-15 від 27.04.2019, рахунок на оплату №22/050 від 28.04.2022 в розмір 8000,00 грн., квитанцію 28.04.2022 про сплату коштів в сумі 8000,00 грн.

З огляду на зазначене вище, суд вважає, що факт отримання позивачем правових послуг, наданих ПАТ «Львівобленерго», та їх оплата підтверджена відповідними доказами.

Також, факт надання правових послуг не оспорюється сторонами.

У той же час, відповідачем оспорюється відшкодування правової допомоги. Представник позивача вважає, що такий розмір є неспівмірний зі складністю справи та наданих адвокатом послуг зі складання процесуальних документів, витраченим часом і обсягом послуг. Просить відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу з відповідача.

Відповідно до ч. 9 ст.141 ЦПК України, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.141 ЦПК, враховує, зокрема поведінку сторони під час розгляду справи, те, що передумовою звернення позивача до суду були неправомірні дії відповідача.

Суд враховує, що лише після вжиття позивачем правових способів захисту шляхом пред`явлення позову, відповідачем було відновлено його право і повернуто кошти.

З урахуванням особливостей вказаної справи, суд вважає, що стягнення витрат за правову допомогу з відповідача на користь позивача відповідатиме основними засадами (принципами) цивільного судочинства, зокрема, верховенству права та відшкодуванню судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

У той же час, відповідно до ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною п`ятою цієї статті у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що позивач і адвокат Кухар Н. визначили розмір витрат на правову допомогу у Договорі про надання правової допомоги від 27.04.2019. Такий розмір становить 8000,00 грн.

Враховуючи те, що завданням цивільного судочинства, є насамперед справедливий, та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, суд вважає, що розмір відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 2500,00 грн. не порушуватиме принципу співмірності позовних вимог, відповідатиме складності справи та виступатиме гарантією реалізації правомірних очікувань позивача, який звернувся за правовою допомогою щодо захисту його інтересів, наданих йому кваліфікованим адвокатом.

Суд вважає, що за даних обставин та процесуальної поведінки відповідача, сума у розмірі 2500,00 грн., з врахуванням наданих доказів про стан здоров`я відповідача, не становитиме надмірного тягара для відповідача.

Щодо стягнення судового збору, то судом встановлено, що при зверненні до суду з позовною заявою позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн. В процесі розгляду справи, суд дійшов висновку, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, оскільки дії відповідача полягали у невиконанні грошових зобов`язань перед ПАТ «Львівобленерго».

З огляду на це, вимога позивача в цій частині є підставною і судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись п.2 ч.1. ст.255 ЦПК України, суд, -

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» в особі голови правління Володимира Матвіїшина до ОСОБА_1 про стягнення вартості необлікованої електричної енергії закрити.

Cтягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» судовий збір в розмірі 2481 гривень 00 копійок.

Cтягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень 00 копійок.

У решті вимог заяви Приватного акціонерного товариства «Львівобленерго» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 20 грудня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Львівобленерго», місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Козельницька, 3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Головуючий суддя Г.П. Мигаль