ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4885/22 Справа № 212/1887/22 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П.,Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Суха Балка»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року, яке постановлено суддею Власенко М.Д. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок професійного захворювання.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що позивач з січня 1998 року працював на різних посадах на підприємстві відповідача, у грудні 2019 року звільнився з власним бажанням у зв`язку із виходом на пенсію за віком. Стаж роботи у шкідливих умовах становить 21 рік 10 місяців. За час роботи на підприємстві відповідача позивач отримав професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, сидеросилікоз першої стадії. По факту виникнення хронічного професійного захворювання було проведено розслідування та складено акт за формою П-4 про розслідування причин хронічного професійного захворювання, згідно яких внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавши місце порушень системи вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, позивач підпадав під вплив підвищених рівнів загальної вібрації важкості праці та підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Висновком МСЕК позивачу вперше встановлено 65 % втрати професійної працездатності з яких: 45 % - вібр.хвороба, 20 % - сидорос. З 09 березня 2022 року та ІІІ групу інвалідності безстроково. Також, позивач потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення та санітарно-курортного лікування, противопоказана важка праця в умовах вібрації, виробничого пилу. Позивач вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних та нешкідливих умов праці, не виконувало передбачені законом і нормативними актами норми охорони праці, гігієнічні регламенти і нормативи, він втратив своє здоров`я. У зв`язку з вказаним хронічним професійним захворюванням позивач позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, тривалий процес лікування, не дає можливостi вести повноцінний спосіб життя. Позивач постійно відчуває фізичні страждання, оскільки через втрату працездатності систематично потребує отримання медичної допомоги у зв`язку із чим відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевноi рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому снi, що спричиняє дискомфорт. Перелічені негативні явища викликають переживання, страждання, стрес, депресію, що свідчить про незворотнiсть втрати та неможливiсть відновлення стану здоров`я позивача. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 422 500 гривень 00 копійок, яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Суха Балка"на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб.

Стягнуто з Приватного акціонерного Суха Балка" на користь держави судовий збір в розмірі 1500 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимов в поному обсязі.

Судом першої інстанції при визначенні суми відшкодування моральної шкоди, не враховано роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року.

Судом першої інстанції в не було належним чином встановлено наслідків та характеру обсягу спричинених позивачу моральних страждань з урахуванням ступеня вини відповідача.

При цьому, наводить в апеляційній скарзі, як приклад, Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди стягнуто 275 000 гривень, за умови що позивачем втрачено 100 % професійної працездатності.

В апеляційній скарзі відповідач ПрАТ «Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту рішення, необ`єктивне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи.

Зокрема зазначає, що при укладання трудового договору позивач був повідомлений про умови праці, наявність небезпечних та шкідливих виробничих факторів, та усвідомлював можливість ушкодження здоров`я. Тож позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я та його наслідки. Зокрема, зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту заподіяння позивачу моральної шкоди та судом не враховано відсутність вини підприємства у спричиненні шкоди позивачу. На думку представника відповідача, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Судом надано перевагу доказам позивача, що в свою чергу призвело до помилкового висновку суду про задоволення позовних вимог щодо покладення на відповідача обов`язку з відшкодування моральної шкоди.

У відзиві на апеляційну скаргу ПрАТ «Суха Балка» до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, представник позивача Олешицька В.Е. просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду - без змін

Відповідач ПрАТ «Суха Балка», будучи завчасно належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надавши заяву про відкладення розгляду справи.

Пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції, жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника ПрАТ «Суха Балка».

При цьому колегія суддів відхиляє клопотання ПрАТ «Суха Балка» про відкладення розгляду справи на іншу дату після припинення воєнного стану, введеного на території України, оскільки відповідно до рекомендацій роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених Радою суддів України 02 березня 2022 року, при визначенні умов роботи суду у воєнний час, слід керуватися реальною поточною обстановкою, що склалася в регіоні, яка на день розгляду даної справи.

На день розгляду даної справи на території Дніпропетровської області не ведеться активних бойових дій, що свідчить про те, що поточна обстановка в Дніпропетровській області є стабільною.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що підприємство відповідача ПрАТ «Суха Балка» припинило свою роботу, або ж працівники підприємства відповідача, зокрема особи, які мають право приймати участь у розгляді справ в суді та представляти інтереси підприємства, не виконують своїх трудових обов`язків у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та не мають можливості, за об`єктивних обставин, брати участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою технічних засобів, визначених ЦПК України.

На підставі наведеного вище колегія суддів не вбачає підстав для відкладення розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Олешицької В.Е., перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційних скарг, наданого відзиву, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 та відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» підлягають залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки що ОСОБА_1 у період з 26.01.1998 року по 08.05.1998 рік працював підземним машиністом ППН дільниці №26 шахти імені Фрунзе АТ Суха Балка; з 08.05.1998 року по 25.03.1999 рік - підземним машиністом ППН, дільниці №5 шахти iменi Фрунзе АТ Суха Балка;з 25.03.1999 року по 08.04.1999 рік - пiдземним машиністом ППН дільниці №26 шахти імені Фрунзе AT Суха Балка; з 08.04.1999 року по 03.09.2003 рік - підземним машиністом електровоза шахти iменi Фрунзе, АТ ОСОБА_3 ; з 03.09.2003 року по 23.02.2005 рік - підземним підривником шахти мені Фрунзе АТ ОСОБА_3 ; з 23.02.2005 року по 21.08.2007 рік - підземним прохідником дільниця №3 шахти імені Фрунзе АТ Суха Балка; з 21.08.2007 року по 18.01.2017 рік - підземним прохідником дільниці №21 ПрАТ ЄВРАЗ СУХА БАЛКА; з 18.01.2017 року по 10.12.2019 рік - підземним прохідником дiльниця №21 шахти імені Фрунзе ПрАТ ОСОБА_4 10 грудня 2019 року звільнений за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком (а.с.11-12).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11.02.2022 року, проведеного на ПрАТ ОСОБА_3 встановлено обставини виникнення хронічного професійного захворювання ОСОБА_1 а саме: працюючи в шахтобудівельному управлінні підземним прохідником з 18.01.2017 року по 10.12.2019 рік ОСОБА_1 виконував весь комплекс робіт з проходки горизонтальних, похилих та вертикальних гірничих виробок. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимiв експлуатацii гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених рівнів загальної вібрації важкості праці та підвищених концентрацій аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони. Згідно медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13.01.2022 року №102 підставою для встановлення професійних захворювань також послужив профмаршрут: 26.01.1998-08.04.1999 роки - машиніст ППН, шахти ім. Фрунзе, ПрАТ Суха Балка; 08.04.1999-03.09.2003 роки - машиніст електровозу, шахти ім. Фрунзе, ПрАТ Суха Балка; 03.09.2003-23.02.2005 роки - підривник, шахти ім. Фрунзе. ПрАТ Суха Балка; 23.02.2005-18.01.2017 роки - прохiдник, шахти iм. Фрунзе, ПрАТ Суха Балка (а.с.13-17).

Згідно п. 14 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11.02.2022 року позивачу встановлено професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації, виражений периферичний ангіодистонічний синдром з частими акроангиоспазмами та трофічними порушеннями на кистях у поєднанні з полірадикулонейропатією на шийному (С5, С6, С7) та попереково-крижовому (LS, S1) рiвнях, з вираженими статико-динамічними порушеннями та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових (ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів. Код Т75.2. Сидеросилiкоз першої стадії (s/t, 1/1, em), ускладнений хронiчним обструктивним захворюванням легень першої стадії, група В. Легенева недостатнiсть першого-другого ступеня. Код J62.8.

Пунктом 18 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 11.02.2022 року причиною виникнення хронічного професійного захворювання є: вібрація загальна - еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 7дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітрані норми виробничої загальної та локальної вібрації та складав 57дБ при ГДР 50 дБ. Пил переважно фібро генної дії концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищує гранично допустиму в 3,35 рази згідно Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 року №1596, і складала 6,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Висновком МСЕК від 15 березня 2022 року ОСОБА_1 встановлено 65 % втрати професійної працездатності з яких: 45 % - вібраційна хвороба, 20 % - сидорос. та ІІІ група інвалідності безстроково з 09 березня 2022 року. Також, позивач потребує медикаментозного лікування, забезпечення виробами медичного призначення та санітарно-курортного лікування, противопоказана важка праця в умовах вібрації, виробничого пилу (а.с.20-21).

У зв`язку з отриманими професійними захворюваннями позивач звертався до закладу медичного лікування, що підтверджується наявними в матеріалах справи виписками із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.30-44).

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позивачем позовних вимог та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки, професійні захворювання, отримано позивачем під час виконання ним трудових обов`язків і воно пов`язане з виробництвом, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, ст. 173 КЗпП, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з п. 18 Акту причиною виникнення хронічного професійного захворювання, є вібрація загальна - еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 7дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 Державні санітрані норми виробничої загальної та локальної вібрації та складав 57дБ при ГДР 50 дБ. Пил переважно фібро генної дії концентрація пилу переважно фіброгенної дії з вмістом вільного діоксину кремнію від 10 до 70 % в повітрі робочої зони перевищує гранично допустиму в 3,35 рази згідно Гігієнічних регламентів хімічних речовин у повітрі робочої зони, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 14.07.2020 року №1596, і складала 6,7 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3.

Отже, роботодавець ПрАТ «Суха Балка», під час роботи позивача допустив перевищення гранично допустимого рівня концентрації небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища, що є порушенням ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що професійні захворювання позивача, які завдають йому фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини ПрАТ «Суха Балка», яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведення позивачем позовних вимог, оскільки, факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач постійно відчуває фізичні страждання, оскільки через втрату працездатності систематично потребує отримання медичної допомоги у зв`язку із чим відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевноi рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, страху, поганому снi, що спричиняє дискомфорт.

Крім того, згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання представника відповідача ПрАТ «Суха Балка» в апеляційній скарзі на те, що позивач з власної волі протягом тривалого часу виконував роботу в шкідливих умовах праці, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови доведеності такої шкоди.

При цьому, добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці, не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції надано перевагу лише аргументам та доводам, які викладені в заяві позивача, колегією суддів відхиляються, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, взяв до уваги пояснення та відзив відповідача на позовну заяву разом з письмовими додатками.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, враховано що позивачу ОСОБА_1 вперше встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 65%, що безумовно тягне за собою незворотність змін у буденному житті позивача. Самопочуття позивача не поліпшується, негативні зміни в його житті є незворотними, що завдає позивачу душевного болю та страждань, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, незворотність негативних наслідків в житті позивача.

У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги як представника позивача так і представника відповідача про необґрунтованість розміру моральної шкоди.

Посилання представника позивача, як приклад, на судові рішення у цивільних справах, які виникли з подібних правовідносин, а саме на Постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року у справі № 210/5258/16-ц, якою стягнуто більшісуми компенсації моральної шкоди, колегією суддів не приймаються, з огляду на наступні обставини.

Так, Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях («Шевченко проти України», «Харук та інші проти України», «Скордіно проти Італії») і в Практичній інструкції по зверненню в ЄСПЛ від 28 березня 2007 року, затвердженій Головою ЄСПЛ на підставі ст. 32 Регламенту ЄСПЛ, посилається на те, що в справах про присудження морального відшкодування, суд має визначити розмір моральної шкоди з огляду на розміри присудження компенсації у подібних справах та об`єктивної оцінки психотравматичної ситуації.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

05 грудня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 210/5258/16-ц (провадження № 14-463цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що у справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач.

При цьому, суд констатував у цій справі, що характер отриманої позивачем травми, що спричинила повну втрату ним професійної працездатності, звільнення з роботи через виявлену невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я, визнання позивача особою з інвалідністю І групи безстроково, неможливість відновлення попереднього фізичного стану, тяжкість і незворотність змін у буденному житті, необхідність щорічної реабілітації, надають йому право на відшкодування моральної шкоди у розмірі 275 000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Доводи, викладені в апеляційних скаргах, як позивача, так і відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам законності та обґрунтованості й підстави для його зміни у відповідності до доводів апеляційних скарг відсутні, тому апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 , яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 та Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» - залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 31 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: