ПОСТАНОВА

Іменем України

29 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 383/27/22

провадження № 22-ц/4809/795/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: голова Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктор Васильович, Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянувши в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження, без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області (суддя Бондаренко В. В.) від 16 травня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий опис позовних вимог

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщука В. В., Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області та просив:

- визнати незаконною та протиправною бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради Поліщука В. В. щодо невнесення в порядок денний чергової 11 сесії Кетрисанівської сільської ради, яка відбулася 29 жовтня 2021 року, розгляд його клопотання від 25 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства;

- стягнути з Кетрисанівської сільської ради на свою користь моральну (немайнову) шкоду в розмірі 1 000 000 грн, завдану неналежним виконанням головою Кетрисанівської сільської ради своїх службових обов`язків і повноважень, визначених у п. п. 1, 8 ч. 4 ст. 42 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»;

- визнати з ним право власності на земельну ділянку площею 2,0000 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, місце розташування якої вказано на викопіюванні з публічної кадастрової карти України за адресою: Кетрисанівська сільська рада за межами населеного пункту біля села Златопілля (колишнє Свердлове).

Позовна заява мотивована тим, що позивач звернувся до голови Кетрисанівської сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2,000 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства, однак, вказана заява не була винесена на чергову сесію сільської ради та у встановлені законодавством строки не розглянута.

ОСОБА_1 вважає, що неналежне виконання відповідачами покладених на них обов`язків призвело до порушення його прав, завдало моральних страждань, а тому звернувся до суду з вказаним позовом.

Короткий зміст судового рішення, яке оскаржується

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук В. В., органу місцевого самоврядування Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та визнання права власності повернуто позивачу. Роз`яснено позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду мотивована тим, що позивач об`єднав позовні вимоги, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, тобто позивач порушив правила об`єднання позовних вимог, роз`єднання яких є неможливим, а тому відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погоджуючись з цим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав до суду апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення місцевим судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року, а справу направити до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

В апеляційній скарзі позивач вказує на те, що суд першої інстанції помилково визначив у своїй ухвалі про те, що вимога про визнання за ним права власності на землю не перетворює в цивільно-правові відносини вимоги про визнання незаконною і протиправною бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради щодо невнесення в порядок денний чергової 11 сесії Кетрисанівської сільської ради, яка відбулася 29 жовтня 2021 року, розгляд його клопотання від 23 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства та стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, які на думку суду мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

На думку позивача спосіб захисту його порушеного права на землю не є вирішальним при визначенні виду судочинства, оскільки його позовні вимоги є однорідними, нерозривно пов`язані між собою та від вирішення однієї вимоги залежить вирішення інших позовних вимог, а тому відсутні підстави для роз`єднання їх в окремі провадження, а справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Узагальнені доводи і заперечень інших учасників справи

Апеляційний суд надіслав іншим учасникам справи ухвалу про відкриття апеляційного провадження, копію апеляційної скарги з додатками та роз`яснив право на відзив. Однак, відзив від інших учасників справи до суду не надійшов. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина третя статті 360 ЦПК України.

Обставини справи встановлені апеляційним судом

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщука В. В., Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та визнання права власності.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщука В. В., Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та визнання права власності в частині вимог про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною і стягнення моральної шкоди. Роз`яснено позивачу право на звернення з позовом в частині вимог про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною і стягнення моральної шкоди до суду в порядку адміністративного судочинства. Позовну заяву ОСОБА_1 до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщука В. В., органу місцевого самоврядування Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та визнання права власності в частині вимог про визнання права власності повернуто позивачу. Роз`яснено позивачу, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 27 квітня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 17 січня 2022 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Суд апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що місцевий суд неправильно застосував норми процесуального права.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук В. В., Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та визнання права власності повернуто позивачу з підстав порушення правил об`єднання кількох позовних вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства.

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про повернення заяви позивачеві (заявникові) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Крім того, згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) суд «встановлений законом» має бути утворений безпосередньо на підставі закону, діяти в законному складі в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції.

Показовим у цьому сенсі є рішення ЄСПЛ від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» (заяви № 29458/04 та № 29465/04, п. 24.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних і юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч. 1 ст. 19 ЦПК України).

Не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст. 20 ЦПК України).

Поряд з цим,відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У пунктах 2, 7 ст. 4 КАС України наведено визначення ряду понять:

публічно-правовий спір - спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг;

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Звертаючись до суду, позивач вказав у позовній заяві, що він бажає безоплатно приватизувати земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства і з цією метою звернувся до органу місцевого самоврядування за дозволом на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, але всупереч вимогам закону (ч. ч. 6 9 ст. 118 ЗК України) його звернення залишається тривалий час нерозглянутим.

Органи місцевого самоврядування у вказаних правових відносинах є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні-розпорядчі управлінські функції, а спірні правовідносини публічно-правовими. До того ж в результаті прийняття відповідним органом місцевого самоврядування рішення про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у особи безпосередньо не виникає речового права на земельну ділянку, а тому спір щодо ухвалення чи не ухвалення такого рішення не являється приватноправовим.

Відповідний висновок міститься у Рішенні Конституційного Суду України від 01 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів «а», «б», «в», «г» статті 12 ЗК України, пункту 1 частини першої статті 17 КАС України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року), у якому визначено, що вирішення земельних спорів фізичних та юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб`єктом владних повноважень щодо оскаржень його рішень (нормативно-правових актів чи актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності належить до юрисдикції адміністративних судів.

Схожі за змістом правові позиції висловила Велика Палата Верховного Суду в постановах від 30 травня 2018 року у справі № 826/5737/16, від 13 червня 2018 року у справі № 307/2765/15-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 463/1865/17, від 15 травня 2019 року у справах № 729/608/17 та № 352/1414/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі № 749/942/18.

Натомість спір щодо права власності на майно (земельну ділянку) та відшкодування шкоди, хай і за участю суб`єкта владних повноважень, є публічно-правовим, бо стосується права цивільного. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; …

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Наведені в апеляційній скарзі доводи позивача про те, що спір виник із земельних відносин і є публічно-правовим, а носить виключно приватноправовий характер, а тому його вирішення не належить до юрисдикції адміністративних судів, є помилковими.

З огляду на зміст позовної заяви ОСОБА_1 місцевий суд правильно констатував, що позивач об`єднав в одній заяві кілька вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, а отже і різними судами.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Водночас ч. 4 ст. 188 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом, а згідно з п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається позивачеві у випадку, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, у яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 6 ст. 188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 30 вересня 2020 року по справі № 420/3956/20, системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що суд вправі з власної ініціативи до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог у самостійне провадження. Проте таке роз`єднання можливе лише у тому випадку, якщо кожна з виділених вимог може бути предметом розгляду у тому суді, який роз`єднав позовні вимоги (позиція викладена в постанові).

Правильно встановивши, що позивач об`єднав у позовній заяві вимоги, які належить розглядати в порядку різного судочинства, а розгляд всіх їх, у випадку роз`єднання, в Бобринецькому районному суді Кіровоградської області є неможливим, суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права (п. 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України ) та дійшов обґрунтованого висновку про повернення позовної заяви позивачу.

Звернення апелянта до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 05 серпня 2021 року у справі № 199/6042/19, не є релевантним так, як предмет та підстави спору у цих справах є відмінними між собою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів виснує, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, відтак підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Залишити вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 без задоволення, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16 травня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови буде виготовлено 29 грудня 2022 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді: А. М. Головань

С. І. Мурашко