Справа № 462/6138/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2022 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого-судді Ліуша А.І.

з участю секретаря Настасяк Х.І.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності,-

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів покликаючись на те, що відповідачу ОСОБА_2 належить ј частка квартири АДРЕСА_1 , а позивачу належить ѕ частки даної квартири. Оскільки частка відповідача є незначною, не може бути виділена в натурі, є неподільною, спільне користування є неможливим внаслідок неприязних відносин між ними, а також припинення права власності відповідача на частку у квартирі не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача. Просить припинити право власності відповідача на ј частку квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позов заперечує у повному обсязі, покликається на те, що позивачем не внесено суму вартості частки квартири АДРЕСА_1 на депозитний рахунок суду. Вважає, що позивачем не надано доказів, що припинення права власності на частку у квартирі не завдасть істотної шкоди його інтересам. Просить у задоволенні позову відмовити.

У зв`язку із здійсненням розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши докази, наявні у матеріалах заяви суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 належить ј частка квартири АДРЕСА_1 , а позивачу належить ѕ частки даної квартири. /а.с. 7-8/

Згідно ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

У відповідності до ч. 1, 2, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до правової позиції ВС України, викладеної у постанові №908/1754/17 від 18 грудня 2018 року відсутність подібної конструкції ("за наявності одночасно") в статті 365 Цивільного кодексу України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Для припинення права на частку у спільному майні на підставі позову іншого співвласника необхідно встановити наявність хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 Цивільного кодексу України, тобто чи є відповідна частка незначною і не може бути виділена в натурі, або річ неподільною, або спільне володіння і користування майном є неможливим, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідного співвласника та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Однак, позивачем ОСОБА_1 не внесено вартість ј частка квартири АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_2 , що порушує норми ст. 365 ЦК України, оскільки співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки, однак позивач просить припинити право власності відповідача на частку у квартирі без відшкодування йому вартості такої.

Також, відповідач ОСОБА_2 як співвласник квартири АДРЕСА_1 має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, однак позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів, що частка відповідача у квартирі не може бути виділена в натурі та таке майно є неподільним.

Окрім цього, суд не бере до уваги листи ГУ НП у Львівській області від 27 червня 2018 року, 27 липня 2018 року, 10 серпня 2018 року як доказ неможливості спільного володіння і користування квартирою АДРЕСА_1 , яка належить сторонам, оскільки такі лише стверджують про звернення позивача ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області щодо дій ОСОБА_2 , однак жодним чином не підтверджують вчинення ним будь-яких неправомірних дій щодо позивача, а також такі звернення позивача надходили ще у 2018 року, а тому жодним чином не можуть бути доказом неможливості спільного володіння і користування сторонами квартирою на даний час.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог, оскільки позивачем не представлено, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

А також, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Отже, суд вважає, що розподіл судових витрат проводити не слід.

Керуючись ст.ст. 12, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд , -

У Х В А Л И В :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя /підпис/ А.І.Ліуш

Копія вірна.

Суддя: А.І.Ліуш