КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 824/111/22 Апеляційне провадження № 22-з/824/986/2022 Головуючий у суді першої інстанції - Нежура В.А.
Д О Д А Т К О В А У Х В А Л А
22 грудня 2022 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя- Нежура В.А.,
секретар Ольшевська Ю.М.,
У вересні 2022 року Zentrum Solutions AG (Швейцарія) звернулось до суду із заявою до ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна), в якій просило: визнати і надати дозвіл на виконання рішення МКАС при ТПП України від 31.01.2022 у справі № 141/2021; видати виконавчий лист про стягнення з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь Zentrum Solutions AG 2 922 598,95 євро - основного боргу; стягнути з ДП «НАЕК «Енергоатом» на користь Zentrum Solutions AG (Швейцарія) судовий збір у сумі 1 240,50 грн.
06.12.2022 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшла заява компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про відшкодування витрат на правову допомогу та ухвалення додаткового рішення. Подана заява обґрунтована тим, що під час розгляду основної справи, представник позивача, підтримав заяву про покладення судових витрат на відповідача, а також зазначив, що докази на підтвердження фактично понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу буде надано додатково після закінчення розгляду справи по суті, а саме протягом п`яти днів після прийняття судом.
Враховуючи те, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 1 ст. 2 ЦПК України), позивач вважає за доцільне реалізувати своє право на зазначене відшкодування.
12.12.2022 на електронну адресу Київського апеляційного суду надійшло клопотання ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) про зменшення витрат на правову допомогу пов`язаних з розглядом справи № 824/111/22, яке обґрунтовано тим, що представником стягувача детально не розписано, що входить у підготовку та подання заяви, який саме спектр робіт та послуг, немає детального опису робіт та послуг, що були надані стягувачу, а також їх вартості, що в даному випадку унеможливлює їх об`єктивне дослідження.
Положенням ст. 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження справи до суду, який має її розглядати.
Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
В судовому засіданні представник компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) - Муляр Є.Г. підтримав подану заяву з викладених в ній підстав та просив її задовольнити.
Представник ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) - Мітічкін А.С. заперечував проти поданої заяви та просив її відхилити.
Заслухавши доповідь судді Нежури В.А., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частиною 4 статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.
Отже, неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України.
Частинами 1 та 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:
- фіксованого розміру,
- погодинної оплати.
Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.
Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи, при цьому, положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
З матеріалів справи вбачається, що представником компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) під час розгляду заяви про визнання та надання дозволу на виконання рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України від 31 січня 2022 року у справі № 141/2021 до матеріалів справи було надано:
копію ордеру серії АА № 1235232 від 12.09.2022
копію свідоцтва про право на зайняття адвокатської діяльності серії КВ № 000240
копію договору про надання правової допомоги № KMLF/26/2021 від 09.04.2021
додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № KMLF/26/2021 від 06.07.2022
Звертаючись до суду із заявою про відшкодування витрат на правничу допомогу, також надано:
копію рахунку з описом послуг № 26/2022/4
копії квитанції про переведення грошових коштів
Таким чином, заявником у визначений процесуальним законом строк подано необхідні документи, у зв`язку із чим у суду відсутні підстави для відмови у задоволенні поданої заяви про відшкодування витрат на правову допомогу.
Щодо доводів ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) про ненадання заявником детального опису роботи адвоката, то суд виходить з наступного.
Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Отже, подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.
При цьому, саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).
Аналогічні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).
Разом з тим, ч. 3 ст. 137 ЦПК України конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.
Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.
Тобто, учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Таким чином, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Отже, враховуючи те, що додатковою угодою № 1 визначено фіксовану суму оплати вартості гонорару адвоката за договором про надання правової допомоги, тому відсутність детального опису проведеної роботи не може бути підставою відмови у задоволенні заяви про відшкодування витрат на правову допомогу. При цьому, відповідачем, окрім загальних фраз про підстави зменшення розміру витрат на надання правової допомоги, не надано жодних інших доводів на спростування заявленої суми до стягнення на оплату правничої допомоги у розмірі 500,00 євро.
Враховуючи норми діючого законодавства, апеляційний суд доходить висновку про стягнення з ДП «НАЕК «ЕНЕРГОАТОМ» (Україна) на користь компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) витрат на правову допомогу у розмірі 500,00 євро.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 268, 270 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву компанії Zentrum Solutions AG (Швейцарія) про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Додаткова ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.
Суддя
Київського апеляційного суду В.А. Нежура