Справа № 674/514/22
Провадження № 2/674/286/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року м.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області у складі:

головуючої судді - Шафікової Ю.Е ,

за участю секретаря - Проценко Л.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки адвоката Адамчук Л.В.,

представника відповідача Чорноморець О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дунаївці заяву представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі №674/514/22, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Дунаєвецького районного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Адамчук Людмили Володимирівни до Маківської сільської ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним рішенням про дострокове припинення повноважень.

Засобами електронного зв`язку представник відповідача подала клопотання про закриття провадження у справі з підстав юрисдикційної непідсудності Дунаєвецькому районному суду Хмельницької області. Клопотання мотивовано тим, що позовна вимога про стягнення моральної шкоди пов`язана із звільненням позивачки з публічної служби в органах місцевого самоврядування як секретаря сільської ради. Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 19.11.2021 визнано протиправним та скасовано рішення Маківської сільської ради №4-9/2021 «Про дострокове припинення повноважень секретаря Маківської сільської ради Палійчук» та розпорядження в.о.сільського голови Гурського П.А. №69/ро «Про звільнення з роботи ОСОБА_1 », стягнуто на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу. У зв`язку з тим, що завдання моральної шкоди пов`язано із незаконним припиненням повноважень позивачки як секретаря сільської ради, тобто, як посадової особи публічної служби, цей спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити.

Позивачка та її представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення учасників справи з приводу клопотання, проаналізувавши відповідні положення законодавства, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Нормами ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Європейський суд з прав людини у рішенні у справі Сокуренко і Стригун проти України від 20 липня 2006 року зазначив, що фраза встановленого законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі Занд проти Австрії висловлено думку, що термін судом, встановленим законом у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Поняття суд, встановлений законом включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є стягнення моральної шкоди, завданої незаконним рішенням Маківської сільської ради, яке визнано таким в порядку адміністративного судочинства в межах вирішення публічно - правового спору. Проте, під час розгляду справи Хмельницьким окружним адміністративним судом позивачем не заявлялись та не вирішувались судом позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди. Натомість, позивачка звернулась з окремим позовом про стягнення моральної шкоди, в такому випадку спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства в силу імперативних вимог ч.5 ст.21 КАС України.

Суд вважає, що доводи клопотання представника відповідача є безпідставними та не ґрунтуються на нормах законодавства, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 255, 256, 258-261, 263, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 19.09.2022.

Суддя Ю.Е. Шафікова