Справа № 950/2384/20
Провадження № 2/950/27/22
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2022 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Косолапа В.М.,

за участі секретаря судового засідання - Ткаченко Я.О.,

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника відповідача - адвоката Стеценко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Лебедин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ОСОБА_5 про визнання дій незаконним, стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ОСОБА_5 у якій просить: визнати незаконними дії відповідача щодо отримання від Сумського ПНД довідки від 02.03.2015, виготовленої на запит Лебединського районного суду Сумської області від 18.03.2015 № 1830, такими, що порушують ст. 32 Конституцію України та ст. 8 Конвенції і є незаконним втручанням в особисте життя позивача; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з кінця 2014 по квітень 2015 року Лебединським районним судом Сумської області розглядалась цивільна справа № 580/2204/14-ц. В ході розгляду даної справи суд звернувся із запитом до Комунального закладу Сумської обласної ради «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» та просив надати інформацію про звернення позивача з 2010 по травень 2013 року до зазначеного закладу та про наявність постановлених діагнозів. У відповідь на запит диспансер надав довідку про стан психічного здоров`я позивача від 02.03.2015 в якій крім іншого містилася інформація про звернення позивача до диспансеру в 2014 році та поставлений діагноз, тобто інформація, яка не охоплювалась запитом суду.

Позивач вказує на те, що на замовлення директора дитячого санаторію ОСОБА_5, який мав статус свідка у справі № 580/2204/14-ц, в.о. психоневрологічного диспансеру ОСОБА_2 дала вказівку направити довідку не на факс суду, а на факс дитячого санаторію директором якого є ОСОБА_5 , і який не мав права отримувати названу інформацію, зберігати і поширювати її, робити виправлення в отриманому документі.

03.04.2015 ОСОБА_5 приніс вищевказану довідку до суду, текст якої був зачитаний у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи № 580/2204/14-ц, а тому про її зміст дізнався позивач, суддя та секретар судового засідання.

ОСОБА_1 вказує на те, що беззаперечним є той факт, що саме ОСОБА_5 умовив лікарів КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» надати відповідь на запит не безпосередньо до суду, а на факс дитячого санаторію, оскільки ОСОБА_5 хотів її отримати та прочитати, адже не відмовився її отримати. Зазначене на думку позивача підтверджується тим, що у 2013 році ОСОБА_5 у незаконний спосіб уже поширював конфіденційну інформацію про психічний стан позивача, а тому на його думку саме ОСОБА_5 умовив лікарів диспансеру надати надлишкову інформацію про всі звернення позивача до Сумського ПНД, щоб отримати цю інформацію офіційно.

Отримавши довідку ОСОБА_5 не повідомив Сумському ПНД про наявність в довідці надлишкової інформації і не попросив надіслати нову довіку без надлишкової інформації, а вирішив підробити довідку і частково закреслив назву вказаного в довідці діагнозу. Таким чином на думку позивача, ОСОБА_5 незаконно отримав інформацію про стан психічного здоров`я ОСОБА_1 чим порушив недоторканність його приватного життя, оскільки без його згоди і відома отримав конфіденційну медичну інформацію, яку позивач бажав тримати в тайні і нікому не поширював та не давав згоду на її поширення.

Відомості про стан здоров`я позивача є персональними даними, їх збирання могло здійснюватися тільки за згоди позивача. У зв`язку із цим, посилаючись на положення ст. ст. 23, 1167, 1172 Цивільного кодексу України позивач також просить стягнути на його користь моральну шкоду, завдану відповідачем, яку він оцінив у 50000,00 грн. Вказане ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив повторне подібне правопорушення, оскільки у 2013 році незаконно поширив нотаріусу конфіденційну інформацію про позивача.

Ухвалою від 30.12.2020 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.01.2021 за клопотанням позивача призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою від 22.10.2021 за клопотанням позивача, змінено експертну установу, а проведення судової психологічної експертизи доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса». Ухвалою від 25.11.2021 прийнято відмову ОСОБА_1 від призначеної судової психологічної експертизи.

03.12.2021 судове засідання відкладено за заявою відповідача. 16.12.2021 справу було знято з розгляду у зв`язку з відсутністю електропостачання у суді. 10.01.2022 та 02.02.2022 судове засідання відкладено за заявою представника відповідача у зв`язку з його участю у розгляді кримінальних проваджень. У подальшому, судове засідання було призначено на 28.02.2022, яке не відбулось з початком бойових дій та введенням воєнного стану на усій території України.

Ухвалою від 26.05.2022 судом відмовлено у задоволенні повторного клопотання ОСОБА_1 про призначення судової психологічної експертизи. Ухвалою від 26.05.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Зазначив, що відповідач незаконно отримав інформацію, чим втрутився в його особисте життя.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, вказав на те, що на отримання довідки була наявна згода ОСОБА_1 . Запит було направлено на адресу суду, оскільки технічно суд не мав можливості отримати її факсом. У відповідача була єдина мета отримати довідку - подати її до суду з метою розгляду справи. Позивач не довів яким чином вказані події мали вплив на його ділову репутацію, оскільки як на той час так і по сьогоднішній день позивач не працює, громадською діяльністю не займається.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, у провадженні суду перебувала цивільна справа № 580/2204/14-ц за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника про визнання дій протиправними, зобов`язання надати інформацію на запит.

Матеріали зазначеної цивільної справи були досліджені в судовому засіданні.

Так, при розгляді справи № 580/2204/14-ц після з`ясування думки сторін судом було прийнято рішення про направлення до КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» запиту.

18.03.2015 Лебединський районний суд Сумської області направив до КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» запит № 1030 у якому просив надати інформацію про те, чи звертався у період з 2010 по травень 2013 року ОСОБА_1 до обласного психоневрологічного диспансеру. Якщо звертався, зазначити який діагноз йому було встановлено та вказати чи був знятий у ОСОБА_1 даний діагноз станом на травень 2013 року включно (а.с. 4).

Зазначені обставини позивачем не заперечувались.

У відповідь на вказаний запит, КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» надав відповідь, яка 03.04.2015 була отримана Лебединським районним судом Сумської області, про що свідчить вхідний штамп (а.с. 5).

При цьому, згідно з копією листа Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2015 № 4327/15/580/2204/15-ц, відповідь ОКЗ Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру була надана представником Лебединської ЦРЛ ОСОБА_5 (а.с. 22).

Звернувшись до суду із зазначеним позовом позивач вважає, що такими діями, які виразились у незаконному отриманні ОСОБА_5 інформації про стан його психічного здоров`я, відповідач порушив недоторканність приватного життя ОСОБА_1 , оскільки без його згоди і відома отримав конфіденційну медичну інформацію, яку позивач бажав тримати в тайні і нікому не поширював та не давав згоду на її поширення.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

При цьому ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» передбачено, що конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Аналіз наведених вище положень свідчить про те, що інформація про стан здоров`я фізичної особи належить до конфіденційної інформації. При цьому така інформація може бути зібрана, використана та поширена виключно за згоди особи, окрім деяких виключень.

Оскільки предмет спору стосується поширення інформації про психічний стан здоров`я позивача, застосуванню підлягають положення спеціального законодавства щодо інформації.

Так, відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) медичні працівники, інші фахівці, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, та особи, яким у зв`язку з навчанням або виконанням професійних, службових, громадських чи інших обов`язків стало відомо про наявність у особи психічного розладу, про факти звернення за психіатричною допомогою та лікування у психіатричному закладі чи перебування в психоневрологічних закладах для соціального захисту або спеціального навчання, а також інші відомості про стан психічного здоров`я особи, її приватне життя, не можуть розголошувати ці відомості, крім випадків, передбачених частинами третьою, четвертою та п`ятою цієї статті.

Право на одержання і використання конфіденційних відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги має сама особа чи її законний представник.

За усвідомленою згодою особи або її законного представника відомості про стан психічного здоров`я цієї особи та надання їй психіатричної допомоги можуть передаватися іншим особам лише в інтересах особи, яка страждає на психічний розлад, для проведення обстеження та лікування чи захисту її прав і законних інтересів, для здійснення наукових досліджень, публікацій в науковій літературі, використання у навчальному процесі.

Допускається передача відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника для: 1) організації надання особі, яка страждає на тяжкий психічний розлад, психіатричної допомоги; 2) провадження досудового розслідування або судового розгляду за письмовим запитом слідчого, прокурора та суду.

Тобто за згодою особи відомості про стан психічного здоров`я цієї особи та надання їй психіатричної допомоги можуть передаватися в тому числі в разі захисту її прав і законних інтересів.

Як встановлено судом, в грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду саме за захистом своїх прав.

Як свідчить журнал судового засідання від 16.03.2015 по справі № 580/2204/14-ц, представником відповідача ОСОБА_4 було заявлено клопотання про направлення запиту до Сумського обласного психодиспансеру, при цьому ОСОБА_1 проти направлення такого запиту не заперечував (а.с. 115).

03.04.2015 відповідь на запит суду від 18.03.2015 № 1030 була оголошена в судовому засіданні, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 116).

Аудіозапис судового засідання від 03.04.2015 по цивільній справі № 580/2204/14-ц було досліджено в судовому засіданні. Після того як головуючи оголосив зміст відповіді на запит суду, на питання чи буде ОСОБА_1 ознайомлюватися із указаним документом, останній відповів: «…суду довіряє, почув усе, що хотів…». Питань та пояснень з приводу дослідженого документа суду не надав.

При цьому, оскільки мала бути оголошена інформація про психічний стан здоров`я ОСОБА_1 , що було предметом запиту суду і про що було відомо позивачу, від останнього не надходило жодних клопотань про закритий судовий розгляд в цій частині.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на момент оголошення відповіді психоневрологічного диспансеру) закритий судовий розгляд допускається у разі, якщо відкритий розгляд може привести до розголошення державної або іншої таємниці, яка охороняється законом, а також за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, з метою забезпечення таємниці усиновлення, запобігання розголошенню відомостей про інтимні чи інші особисті сторони життя осіб, які беруть участь у справі, або відомостей, що принижують їх честь і гідність.

Тобто позивач, приймаючи участь в судовому засіданні, мав право і можливість просити в цій частині проводити закрите судове засідання для унеможливлення розголошення зазначених відомостей.

Суд зазначає, що отримання інформації з метою судового розгляду не може становити порушення прав ОСОБА_1 , оскільки як встановлено, така інформація отримана та досліджена з його згоди та в його присутності, що також підтверджується аудіозаписом судового засідання від 03.04.2015 по справі № 580/2204/14-ц та журналом судового засідання.

Слід також зазначити, що запит на отримання інформації направив суд. КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» надав відповідь на такий запит суду, а ОСОБА_5 , будучи станом на 03.04.2015 представником відповідача, якого суд допустив до участі у справі, надав відповідь на запит безпосередньо у судовому засіданні, що також підтверджується копією листа Лебединського районного суду Сумської області від 27.10.2015 № 4327/15/580/2204/15-ц (а.с. 22).

Таким чином відсутні підстави стверджувати, що ОСОБА_5 незаконно отримав інформацію про стан психічного здоров`я ОСОБА_1 , без його згоди і відома отримав конфіденційну медичну інформацію.

У своєму позові ОСОБА_1 вказує на те, що отримання і зберігання ОСОБА_5 інформації не мало на меті забезпечення інтересів національної безпеки, оскільки інформація отримана відповідачем не мала для нього жодного значення.

Суд погоджується із такими твердженнями позивача, так як інформація не мала значення особисто для ОСОБА_5 , оскільки як уже зазначено вище, була надана суду, та отримана відповідачем не за власною ініціативою поза межами закону і для власних потреб, а отримана з метою розгляду цивільної справи № 580/2204/14-ц.

Таким чином відсутні підстави стверджувати про незаконність дій відповідача стосовно отримання довідки КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» від 02.04.2015.

Та обставина, що ОСОБА_5 в суді першої інстанції був спочатку свідком, потім за довіреністю представляв інтереси відповідача, а судом апеляційної інстанції не був допущений в якості представника, не свідчить про протиправність його дій, які є предметом спору в межах даної справи.

Крім того, позивач посилається на той факт, що на даний час відділом дізнання відділення поліції № 3 (м. Лебедин) Сумського РУП ГУ НП в Сумській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 000393 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, де ОСОБА_5 надавав пояснення щодо окремих обставин в тому числі пов`язаних з розглядом даної справи.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено судом, досудове розслідування кримінального провадження № 000393 на даний час не завершено, жодній особі не повідомлено про підозру, тим більше вирок за результатами його розгляду відсутній, а тому окремі матеріали із даного провадження не можуть бути доказами наявності/відсутності вини ОСОБА_5 щодо незаконно отримання та розголошення ним конфіденційної інформації, як на це вказує позивач.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач не довів належними та допустимими доказами факту того, що саме ОСОБА_5 мав ініціативу на отримання вищевказаної довідки з метою іншою, ніж надання її суду в судовому засіданні. Також не доведено позивачем у чому полягає порушення недоторканності його приватного життя, оскільки відсутні підстави вважати, що інформація із довідки, наданої КЗ СОР «Сумський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» була поширена відповідачем або про неї стало відомо іншим особам, які не були учасниками справи № 580/2204/14-ц.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до головного лікаря Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний дитячий багатопрофільний санаторій «Лебедин» ОСОБА_5 про визнання дій незаконним, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.07.2022.

Суддя В.М.Косолап