Справа № 342/1335/21
Провадження № 22-ц/4808/1058/22
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р. М.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.

суддів: Бойчука І.В., Максюти І.О.

секретаря Шандалович В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивачів адвоката Ігнатюк Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Городенківського районного суду від 18 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Гайдича Р.М. в м. Городенці, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

В листопаді 2021 року ОСОБА_1 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП), в якому просили стягнути з відповідача по 7 620 грн матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, та по 5 000 грн моральної шкоди, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Позов мотивовано тим, що позивачі проживають у квартирі АДРЕСА_1 , яка належить їм на праві власності. Вранці 13 червня 2021 року відповідач, керуючи автомобілем марки «AUDI» темного кольору та перебуваючи в стані сильного алкогольного сп`яніння, спричинив ДТП, а саме в`їхав у їхню бетонну огорожу, повністю зруйнувавши дві секції та підмурівок огорожі, зачепивши електричний стовп, який зігнувся, та пошкодивши електричний ліхтар. На зауваження ОСОБА_1 відповідач та його пасажир відреагували агресивно, із застосуванням на її адресу нецензурної лексики, після чого вона викликала поліцію. Працівником поліції складено протоколи про вчинення відповідачем адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, 130 ч. 1 КУпАП. Відповідач декілька разів приходив до ОСОБА_1 вибачатися та запевняв, що відшкодує завдану шкоду, однак через кілька днів позивачці стало відомо, що він виїхав за кордон. Постановою Городенківського районного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 342/699/21, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2021 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та призначено покарання.

Огорожа позивачів складається із бетонного фундаменту з металевою арматурою всередині та з чотирьох секцій довжиною вісім метрів. Кожна секція огорожі складається з двох прямокутних елементів висотою один метр з металевою арматурою в основі, які скріплені між собою п`ятьма стовпцями висотою один метр з металевою арматурою. Внаслідок наїзду відповідача на огорожу тріснув та осипався фундамент огорожі, дві секції огорожі зруйновані повністю, а дві тріснули, похилилися та є непридатними для подальшого використання. Вартість матеріалів для відновлення огорожі складає 15 240 грн. За таких обставин позивачі бажають отримати відшкодування завданої їм шкоди у грошовому виразі, у розмірі, що дозволить відновити пошкоджену огорожу.

Крім того, протиправними діями відповідача позивачам завдано моральну шкоду, оскільки позивачі є пенсіонерами. Вони пережили страх та хвилювання, коли автомобіль відповідача врізався в їхню огорожу. ОСОБА_1 відчувала приниження від зухвалої та відверто цинічної поведінки відповідача, який на її зауваження висловлювався на її адресу нецензурними словами, принизив її гідність. ОСОБА_1 двічі викликали до суду, що порушило її нормальний життєвий устрій, вона змушена була просити сусідів посидіти в той час із мамою, яка перехворіла інсультом. Позивачів неодноразово турбували різні представники відповідача, які нібито хотіли домовитися про ремонт огорожі, але реальних дій не вчиняли. У серпні 2021 року до ОСОБА_1 зателефонував брат відповідача ОСОБА_5 , який чинив на неї психологічний тиск. Всі ці події негативно вплинули на здоров`я ОСОБА_1 , у неї підвищився тиск, вона страждає від безсоння, втратила апетит. У зв`язку з цим ОСОБА_1 змушена була звертатися за медичною допомогою до сімейного лікаря. Через зруйновану огорожу в центрі міста позивачам роблять зауваження. Позивачам це також завдає незручностей, оскільки за відсутності огорожі на подвір`я забігають безпритульні собаки, витоптують грядки, вночі виють та порушують їхній спокій. Завдану моральну шкоду позивачі оцінюють у 5 000 грн кожному.

01 березня 2022 року позивачі подали заяву про збільшення розміру позовних вимог, посилаючись на те, що згідно висновку № 1299/БТ-21 експерта будівельно-технічного дослідження від 18 лютого 2022 року загальна вартість завданої їм шкоди на час проведення дослідження становить 16 644 грн. У зв`язку з наведеним просили стягнути з відповідача на їхню користь по 8 322 грн кожному матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, по 5 000 грн кожному моральної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Городенківського районного суду від 18 липня 2022 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в збільшеному розмірі задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в розмірі по 8 322 грн кожному; моральну шкоду в розмірі по 1 500 грн кожному; витрати по оплаті судового збору в розмірі по 908 грн кожному; витрати за надання правової допомоги в розмірі по 2 000 грн кожному.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати за надання висновку № 1299/БТ-21 експерта будівельно-технічного дослідження судових будівельно-технічних досліджень Філії Українського центру післяаварійного захисту «Експерт Сервіс» в розмірі 5 000 грн.

В іншій частині збільшеного розміру позовних вимог відмовлено.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 на вказане рішення подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, неналежну оцінку доказів, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що суд прийшов до переконання про доведеність факту спричинення позивачам матеріальної шкоди внаслідок ДТП, що мало місце 13 червня 2021 року, взявши до уваги такі письмові докази, як постанову Городенківського районного суду від 10 вересня 2021 року у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 ; фото з матеріалів адміністративної справи, додані позивачами до позовної заяви; висновок № 1299/БТ-21 експерта будівельно-технічного дослідження судових будівельно-технічних досліджень Філії Українського центру післяаварійного захисту «Експерт Сервіс». В той же час, належної правової оцінки вказаним доказам суд не дав.

Так, судом не взято до уваги, що постановою Городенківського районного суду від 10 вересня 2021 року встановлено, що відповідач скоїв наїзд на електроопору. Такої обставини, як наїзд на огорожу, внаслідок чого позивачам заподіяно матеріальних збитків, судом, що розглядав справу про адміністративне правопорушення, встановлено не було. Також у справі про адміністративне правопорушення позивачі не були визнані потерпілими та не було встановлено пошкодження їхнього майна.

Вважає, що під час розгляду даної справи та ухвалення рішення суд повинен був керуватися виключно фактами, що були встановлені у справі про адміністративне правопорушення, у відповідності до судового рішення, що набрало законної сили, та не вправі був переглядати докази, що були додані до матеріалів справи про адміністративне правопорушення і надавати їм іншу оцінку та/або встановлювати інші факти чи обставини, які не були встановлені при розгляді справи про адміністративне правопорушення (приймати до уваги як докази фотознімки з місця ДТП, оглядати в судовому засіданні план-схему ДТП, досліджувати рапорт поліцейського).

Беручи до уваги висновок експерта, суд не врахував, що дослідження експертом проводилися 28 грудня 2021 року щодо обставин ДТП, яка мала місце 13 червня 2021 року. В судовому засіданні позивачка зазначала, що внаслідок наїзду на огорожу відповідачем пошкоджено дві секції бетонної огорожі, в той час, як у висновку експерта розрахунок щодо відновлення робіт зроблений на всю огорожу (чотири секції). Також в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснювала, що після події ДТП приходили майстри-будівельники та «доломили» огорожу, а відтак обставини, що досліджувалися експертом, не відповідали обставинам, що мали місце після ДПТ. Таким чином, висновок експерта не може вважатися правильним, достовірним та обґрунтованим.

Отже, доводи позивачів щодо заподіяння їм матеріальних збитків, внаслідок ДТП, що мала місце 13 червня 2022 року, та їх розміру не можуть вважатися доведеними, а відтак позовні вимоги не підлягали до задоволення.

З цих підстав представник апелянта просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи скарги заперечили, вважаючи їх безпідставними, а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, таким, що ґрунтується на повному, всебічному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх наявних у справі доказів.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивачів адвокат Ігнатюк Л.В. апеляційну скаргу заперечили з мотивів, наведених у відзиві на апеляційну скаргу, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апелянт та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник апелянта адвокат Вань І.Р. подала заяву про розгляд справи за відсутності сторони відповідача, апеляційну скаргу підтримала.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з таких підстав.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1 . Дана квартира розміщена в двоквартирному будинку (т. 1 а.с. 13).

Також позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0720 га, на якій розміщена квартира позивачів - фактично частина житлового будинку та спірна огорожа, право на яку сторонами не заперечується (т. 1 а.с. 104).

Як вбачається з матеріалів справи, 13 червня 2021 року о 07 год. 40 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом марки «AUDI-100 А-6», н.з. НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору та огорожу позивачів, яка розміщена по АДРЕСА_2 .

Постановою Городенківського районного суду від 10 вересня 2021 року у справі № 342/699/21 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП та накладено адміністративні стягнення (т. 1 а.с. 15-19).

В постанові суду зазначено, зокрема, про те, що згідно рапорта працівника поліції від 13 червня 2021 року на номер служби 102 надійшло повідомлення про скоєння ДТП водієм автомобіля Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , який в`їхав в огорожу (т. 1 а.с. 18).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2021 року постанову Городенківського районного суду від 10 вересня 2021 року залишено без змін (т. 1 а.с. 20-24).

На фотознімках місця ДТП, доданих до позовної заяви та які є в матеріалах адміністративної справи № 342/699/21, відображено місцезнаходження автомобіля Ауді, водій якого спричинив ДТП, в результаті чого пошкодив огорожу і зупинився передом автомобіля в електроопорі (т. 1 а.с. 26-27).

Згідно висновку № 1299/БТ-21 експерта будівельно-технічного дослідження судових будівельно-технічних досліджень Філії Українського центру післяаварійного захисту «Експерт Сервіс», вартість спричинених позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 матеріальних збитків становить 16 644 грн (т. 1 а.с. 92-101).

Допитані в засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_6 (який є працівником поліції та оформляв матеріали адміністративної справи відносно водія ОСОБА_2 ), свідок ОСОБА_7 та свідок ОСОБА_8 підтвердили, що в результаті ДТП, яка мала місце 13 червня 2021 року біля будинку позивачів в м. Городенка було пошкоджено огорожу, яка належить позивачам.

Відповідач ОСОБА_2 та його родичі за своєю ініціативою мали намір відновити пошкоджену огорожу, що підтвердив і свідок ОСОБА_8 , який є сусідом позивачів та володіє іншою частиною будинку, в якому мешкають позивачі, однак огорожу не відновлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду належними та допустимими доказами доведено, що шкоду позивачам завдано з вини відповідача внаслідок ДТП та відновлювальних робіт по ремонту огорожі після ДТП, а тому позов в частині матеріальної шкоди підлягає до задоволення повністю, в частині стягнення моральної шкоди позов підлягає до часткового задоволення. Також з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів понесені ними судові витрати.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

За змістом ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Тобто в силу презумпції завдавача шкоди відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, а позивач доводить інші обов`язкові складові цивільно-правової відповідальності, а саме: а) наявність шкоди, б) протиправність поведінки, в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені ст. 1192 ЦК України, яка передбачає, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи та застосувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачами доведено заподіяння їм майнової шкоди внаслідок ДПТ, яке сталося з вини відповідача, і така шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Також правильним є висновок суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування позивачам моральної шкоди.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Приписами ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п. 2, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановивши, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, було пошкоджено майно (огорожу) позивачів, з часу пошкодження 13 червня 2021 року порушено спосіб користування земельною ділянкою через відсутність огорожі як такої, позивачі, будучи особами пенсійного віку, змушені протягом тривалого часу вживати заходів для відновлення своєї огорожі, що безумовно негативно вплинуло на їх моральний стан та призвело до душевних страждань, суд першої інстанції із застосуванням вимог розумності і справедливості дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивачів відшкодування моральної шкоди в розмірі по 1 500 грн кожному.

Твердження апелянта, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд не врахував, що постановою Городенківського районного суду від 10 вересня 2021 року не було встановлено такої обставини, як наїзд на огорожу позивачів, внаслідок чого позивачам заподіяно матеріальних збитків, а також що у справі про адміністративне правопорушення позивачі не були визнані потерпілими та не було встановлено пошкодження їхнього майна, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції дав правильну оцінку обставинам, що стосується встановлення факту пошкодження огорожі.

Притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ст. 124 та 130 КУпАП не свідчить про виключність встановлених фактів в межах складу адміністративного правопорушення для вирішення питання про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду. Особа притягається до відповідальності у випадку встановлення складу конкретного правопорушення, за що передбачена санкція, визначена КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Щодо доводів представника апелянта про неналежність такого доказу, як висновок експерта, то такі не приймаються до уваги, оскільки правильність вказаного висновку стороною відповідача не спростовано. Відповідачем не заявлялося клопотань про призначення додаткової чи повторної експертизи, не надано інших доказів щодо розміру заподіяної шкоди та вартості робіт по відновленню огорожі.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваного рішення.

За змістом ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Керуючись ст. 374, 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Городенківського районного суду від 18 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач Л.В. Василишин

Судді: І.В. Бойчук

І.О. Максюта