Справа № 462/6281/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року cуддя Залізничного районного суду м. Львова Палюх Н.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Екскаватор спецсервіс», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 150030,99 грн, моральну шкоду в розмірі 30000 грн та судові витрати в розмірі 44800,31 грн. Свої позовні вимоги мотивують тим, що 24 грудня 2019 року о 17 год 30 хв по вул. Хуторівка, 47 у м. Львові трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ескаватора-навантажувача марки «JCB 3СХ contractor» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , транспортного засобу марки «Peugeot 4007» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , а також транспортного засобу - автобуса марки «БАЗ А07904» номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 . Вказана пригода відбулась внаслідок наїзду ескаватора-навантажувача марки «JCB 3СХ contractor» на автомобіль марки «Peugeot 4007», що призвело до подальшого зіткнення автомобіля з автобусом «БАЗ А07904». В результаті цього транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За наслідками цієї ДТП на водія ескаватора-навантажувача марки «JCB 3СХ contractor» ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 267003 від 24.12.2019 за ст. 124 КУпАП - порушення п.п. 1.5, 2.3 (Б) та 13.1 ПДР України. Винність ОСОБА_2 у вчиненні вказаного правопорушення встановлена та доведена постановою Личаківського районного суду м. Львова від 28 грудня 2020 року у справі № 463/234/20, а провадження закрито у зв`язку із закінченням строків, передбачених ст.38 КУпАП. Постановою Львівського апеляційного суду від 05 березня 2021 року у справі №463/234/20 із мотивувальної частини постанови суду першої інстанції виключено посилання на те, що автомобіль марки «Peugeot 4007» після зіткнення з ескаватором-навантажувачем марки «JCB 3СХ contractor» інерційним рухом здійснив зіткнення з автобусом марки «БАЗ А07904», а також покликання про порушення пунктів 1.5, 2.3(Б) ПДР України. В іншій частині постанову Личаківського районного суду м. Львова залишено без змін. З матеріалів справи № 463/234/20 вбачається, що на момент ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Ескаватор-сервіс. При цьому, сам транспортний засіб належить не водію ОСОБА_2 , а ОСОБА_5 . З відомостей ЄДРПОУ вбачається, що інформація щодо вказаної юридичної особи відсутня. Натомість міститься інформація про ТзОВ «Ескаватор спецсервіс», що розміщений у м. Львові, основний вид діяльності якого пов`язаний із тракторами, іншими спеціалізованими та будівельними машинами і устаткуваннями, а прізвище засновника є аналогічне прізвищу власника ескаватора-навантажувача марки «JCB 3СХ contractor». Для встановлення розміру заподіяної шкоди позивачка звернулась до ТзОВ Експертиза. Згідно висновку №14 судової автотоварознавчої експертизи від 08 лютого 2020 року, складеного судовим експертом Галамаєм Б.І., загальна вартість відновлюваного ремонту автомобіля марки «Peugeot 4007» без ПДВ становить 150030,99 грн, з них: вартість відновлюваного ремонту передньої частини з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «Peugeot 4007» без ПДВ становить 91189,37 грн; вартість відновлюваного ремонту задньої частини з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля марки «Peugeot 4007» без ПДВ становить 58841,62 грн. З метою отримати відшкодування заподіяної шкоди позивачка зверталася до МТСБУ. У відповідь МТСБУ листом №3-01-6/14584 від 22 квітня 2021 року у виплаті відшкодування відмовило з підстав, що екскаватор-навантажувач марки «JCB 3СХ contractor» хоч і підпадає під ознаки транспортного засобу, зазначені у пункті 1.5 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», проте щодо нього не встановлено коригуючого коефіцієнту залежно від типу транспортного засобу. Враховуючи, що вина ОСОБА_2 встановлена постановою Личаківського районного суду м. Львова, ДТП трапилась під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків, відповідальність за завдану ним шкоду повинен нести роботодавець ТзОВ «Екскаватор спецсервіс». Щодо обґрунтування відшкодування моральної шкоди зазначає, що участь у ДТП, пошкодження майна негативно вплинуло на моральний стан позивачки та призвело до душевних страждань, втрат немайнового характеру. Внаслідок зіткнення з вини водія ОСОБА_2 , вона отримала сильний стрес та душевні хвилювання. Пошкодження її автомобіля вплинуло на можливість ним користуватись, що призвело до зміни звичного для неї способу життя. Ці обставини зумовили порушення встановленого ритму життя позивачки, викликали постійні переживання та турботи. Крім цього, зважаючи на те, що відповідач добровільно не компенсував їй спричинену шкоду, вона постійно перебувала в стані тривоги, недосипання та моральної втоми від ситуації, яка склалась. Моральну шкоду оцінює у розмірі 30000 грн. Просить позов задовольнити.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 18.11.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

19.12.2022 представник відповідача ТзОВ «Екскаватор спецсервіс» - Юхименко Р.І. подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що дійсно, внаслідок наїзду екскаватора-навантажувача марки «JCB 3СХ contractor» з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 на автомобіль марки «Peugeot 4007» з номерним знаком НОМЕР_2 , належний ОСОБА_1 , позивачці заподіяно шкоду, яка полягає в пошкодженні її транспортного засобу в задній частині автомобіля. Зважаючи на те, що місцем наїзду екскаватора-навантажувача була задня частина автомобіля «Peugeot 4007», ТзОВ «Екскаватор спецсервіс» готове відшкодувати витрати на відновлювальний ремонт саме задньої частини автомобіля «Peugeot 4007». Відповідно до висновку №14 судової автотоварознавчої експертизи від 08 лютого 2020 року вартість відновлювального ремонту задньої частини з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Peugeot 4007» без ПДВ становить 58841,62 грн. Разом з тим, відповідач не згоден із відшкодуванням шкоди в частині інших вимог позивача, а саме витрат на відновлювальний ремонт передньої частини автомобіля «Peugeot 4007», оскільки згідно висновку експерта №2062 від 10 жовтня 2020 року з технічної точки зору не можливо встановити чи є наслідковий зв 'язок між зіткненнями. Вважають, що пошкодження передньої частини автомобіля «Peugeot 4007» були нанесені не внаслідок зіткнення вказаного автомобіля з екскаватором-навантажувачем, а внаслідок дій самого водія автомобіля «Peugeot 4007», які не залежали від дій водія екскаватора. Таким чином, між наїздом екскаватора-навантажувача на автомобіль «Peugeot 4007» та зіткненням вказаного автомобіля з автобусом «БАЗ А07904» відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а відтак є відсутній обов`язок відповідача відшкодувати шкоду в цій частині. Доказами відсутності вини водія екскаватора у заподіянні шкоди передній частині автомобіля позивачки також є постанова Львівського апеляційного суду про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, де встановлено, що внаслідок порушення останнім правил дорожнього руху заподіяно шкоду задній частині автомобіля. Щодо відшкодування моральної шкоди зазначає, що позивачка не надала жодного доказу на підтвердження факту душевних страждань, стресу, душевних хвилювань, постійних переживань, тривоги, недосипання, моральної втоми і т.д. Вважає, що незначні ушкодження, які позивачка отримала від зіткнення з екскаватором, не вплинули б на моральний стан позивачки, якщо б позивачка внаслідок помилкового натискання на газ замість гальма не в`їхала в автобус, спричинивши автомобілю додаткові значні ушкодження. Також слід врахувати, що позивачці на місці ДТП ОСОБА_2 одразу пропонував відшкодувати збитки, однак ОСОБА_1 відмовилась від добровільного відшкодування.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За змістом частин другої та п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, є юридична або фізична особа, що експлуатує такий об`єкт в силу наявності права власності, користування (оренди), повного господарського відання, оперативного управління або іншого речового права. Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Виходячи з наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП за участю водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував транспортним засобом, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/28302/18-ц (провадження № 61 - 12464св20), від 02 листопада 2020 року у справі № 133/1238/17 (провадження № 61 - 19345св19).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Екскаватор спецсервіс», де по даний час працює водієм на транспортному засобі ескаваторі-навантажувачі марки «JCB 3СХ contractor» д.н.з. НОМЕР_1 , що не заперечується сторонами.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №267003 ОСОБА_2 24 грудня 2019 року о 17:30 год у м. Львові на вул. Хуторівка, 47 керуючи транспортним засобом екскаватором-навантажувачем марки «JCB 3CX contractor», д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримувався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з попереду зупинившимся транспортним засобом марки «Peugeot 4007», д.н.з. НОМЕР_2 , який інерційним рухом здійснив зіткнення з автобусом марки «БАЗ А07904», д.н.з. НОМЕР_4 , чим порушив вимоги п. 1.5, 2.3 (Б), 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 28.12.2020 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, - закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст.38 КУпАП.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.03.2021 із мотивувальної частини постанови Личаківського районного суду м. Львова від 28.12.2020 виключено покликання на те, що автомобіль марки «Peugeot 4007» після зіткнення із екскаватором-навантажувачем «JCB 3CX contractor» інерційним рухом здійснив зіткнення з автобусом марки «БАЗ А07904», а також покликання про порушення ОСОБА_2 пунктів 1.5 та 2.3(Б) ПДР України. В іншій частині постанову Личаківського районного суду м. Львова від 28.12.2020 залишено без змін. Постановою Львівського апеляційного суду встановлено, що ОСОБА_2 24 грудня 2019 року о 17 год. 30 хв. рухаючись по вул. Хуторівка, 47 в м. Львові, керуючи транспортним засобом екскаватором-навантажувачем марки «JCB 3CX contractor» д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримувався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом марки «Peugeot 4007» д.н.з. НОМЕР_2 , який здійснив зіткнення з автобусом марки «БАЗ А07904», д.н.з. НОМЕР_4 . Згідно висновку експерта №2062 від 10 жовтня 2020 року з технічної точки зору не можливо встановити чи є наслідковий зв`язок між зіткненнями. У зв`язку з цим суддя апеляційного суду прийшла до висновку, що водій ОСОБА_2 виконав вимоги п 1.5 та п. 2.3Б ПДР України та не виконав п. 13.1 ПДР України.

Згідно з вимогамич. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у нанесенні ушкоджень задньої частини автомобіля позивачки «Peugeot 4007».

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи згідно договору №02 від 02.01.2020 судового експерта Галамай Б.І №14 від 08.02.2020 вартість відновлювального ремонту задньої частини з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Peugeot 4007 2,2 TDi 4x4 5dr 6AT» ідентифікаційний номер НОМЕР_5 реєстраційний номер НОМЕР_2 від виявлених при обстеженні 02.01.2020 року, 20.01.2020 року його пошкоджень внаслідок ДТП 24.12.2019 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 58841,62 грн.

За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене і упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 28 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено також перелік випадків, в яких регламентні виплати здійснюються саме МТСБУ за рахунок коштів з централізованих страхових резервних фондів чи з коштів фонду страхових гарантій.

Згідно з пунктом 41.1. статті 41 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до п. 1.5 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наземні транспортні засоби (далі - транспортні засоби) - це пристрої, призначені для перевезення людей та/або вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які підлягають державній реєстрації та обліку у територіальних органах Міністерства внутрішніх справ України та/або допущені до дорожнього руху, а також ввезені на митну територію України для тимчасового користування, зареєстровані в інших країнах.

У цьому Законі не вважається транспортним засобом пристрій, який підпадає під ознаки, зазначені у цьому пункті, але щодо якого не встановлено коригуючий коефіцієнт залежно від типу транспортного засобу.

Судом встановлено, що оскільки власник транспортного засобу екскаватор-навантажувач «JCB 3CX contractor» не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, позивачка звернулася до МТСБУ із листом-повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та виплату їй відкодування. Проте листом заступника генерального директора МТСБУ Білошицькою Л. від 22.04.2021 ОСОБА_1 було у відшкодуванні шкоди з фонду захисту потерпілих, оскільки шкода, заподіяна транспортним засобом, для якого законом не встановлено коригуючий коефіцієнт.

З врахуванням наведеного, позивачка має право на відшкодування відповідачем ТзОВ «Екскаватор спецсервіс» шкоди, завданої внаслідок ДТП за участю водія ОСОБА_2 , який виконував свої трудові обов`язки, у розмірі 58841,62 грн.

Щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить із такого.

Згідно із ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

На підставі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, а також у зв`язку з пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду висловленої у постанові ВП ВС від 15 грудня 2020 року у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За змістом частини третьоїстатті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В суду не викликає сумнівів дійсність спричинення позивачці внаслідок ДТП моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях і хвилюваннях, тривалої емоційної напруженості позивачки через пошкодження її транспортного засобу, неможливості його використання. Разом з тим, суду не надані достатні докази, що об`єктивно свідчили б про заподіяння позивачу такої моральної шкоди і настання таких суттєвих негативних наслідків саме для її психологічного стану, які б дозволяли обґрунтувати заявлений в позові грошовий розмір моральної шкоди. З урахуванням викладеного, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 2000 гривень.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч.ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У позовні заяві позивачі просять стягнути понесені нею витрати на проваву допомогу в розмірі 40000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивачки надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.11.2022, однак жодних належних та допустимих доказів в підтвердження сплати позивачкою коштів в розмірі 40000 грн суду не надано, в тому числі і відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку.

Також в питанні надання доказів варта уваги позиція Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку - детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду від 23 листопада 2020 року, справа № 638/7748/18, провадження № 61-13573св19.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 40000 грн.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати понесені позивачем за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 3000 грн та 608 грн судового збору

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 76-82, 141, 258-259, 263-265, 274-275, 279, 354-355 ЦПК України, ст.ст. 22-23, 1166-1167, 1172, 1187-1188, 1192 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ТзОВ «Екскаватор спецсервіс», третя особа: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ТзОВ «Екскаватор спецсервіс» на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 58841,62 грн (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот сорок одну гривню шістдесят дві копійки).

Стягнути з ТзОВ «Екскаватор спецсервіс» на користь ОСОБА_1 2000 грн (дві тисячі гривень) моральної шкоди.

Стягнути з ТзОВ «Екскаватор спецсервіс» на користь ОСОБА_1 3608 грн (три тисячі шістсот вісім гривень) судових витрат.

В решті вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ТзОВ «Екскаватор спецсервіс», , адреса: 79054, м. Львів, вул. Баштанна, 3/5.

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя: