Номер провадження: 22-ц/813/774/22
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,
Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,
За участю секретаря судового засідання: Мілєвої М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та спростування її
В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , подана по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та спростування її, згідно якої заявник просив визнати виконавчий лист від 17 вересня 2021 року, виданий Приморським районним судом м. Одеси, таким, що не підлягає виконанню.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа від 17.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню відмовлено.
Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить суд скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року та ухвалити нове рішення, яким:
1.задовольнити заявуОСОБА_1 про визнання виконавчого листа від 17.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі №522/17874/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та спростування її;

2.клопотання ОСОБА_1 про огляд його особистої сторінки за посиланням http://www.facebook.com/gennadiy.kogan.94 /gennadiy.kogan.94 у судовому засіданні по даній справі задовольнити, оглянути сторінку за посиланням http://www.facebook.com/gennadiy.kogan.94 на предмет наявності публікації із спростуванням недостовірних, та таких що порочать честь та гідність ОСОБА_3 відомостей за посиланням: http://www.facebook.com/00698/роst/85183/?d=n;

3.поновити ОСОБА_1 строк на долучення до матеріалів справи копії ухвали від 06.12.2021 року про відкриття провадження по справі 420/22099/21 у Одеському окружному адміністративному суді за позовом ОСОБА_1 про скасування постанови про накладення штрафу 1700, 00 грн. та долучити вказаний письмовий доказ до матеріалів справи №522/17874/19;

4.поновити ОСОБА_1 строк на долучення до матеріалів справи ухвали Приморського районного суду м. Одеси про відмову у задоволенні подання приватного виконавця про роз`яснення судового рішення по справі № 522/17874/19 та долучити вказаний письмовий доказ до матеріалів справи №522/17874/19.

На адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу від сторін не надходив, однак відповідно до положень ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
В судове засідання, призначене на 15.09.2022 року та проведене в режимі відеоконференції з`явилися: представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 .
Апелянт ОСОБА_1 та його представники до суду апеляційної інстанції не з`явилися, однак 13.09.2022 року на електрону пошту апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Кочман К.П. надійшло клопотання, у якому представник просить судове засідання, призначене на 15.09.2022 року відкласти на іншу дату, посилаючись на введення на території України воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року та його продовження відповідно до Указу Президента України №573/2022 від 12.08.2022 року.
Проте вказана заява задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 12 серпня 2022 року № 573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2500-IX від 15 серпня 2022 року, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

В Україні продовжується агресія РФ і тривають воєнні дії, а відтак відкладення розгляду справи на період дії воєнного стану, буде суперечить завданням цивільного судочинства.
При цьому суд враховує, що відповідно до ч.ч.1, 2, п.10 ч.3 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією з основних засад здійснення цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом.
Окрім того, розгляд справи упродовж розумного строку є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Також слід зазначити, що згідно з розпорядженням голови Одеського апеляційного суду №1 від 02.03.2022 в Одеському апеляційному суді запроваджено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану, відповідно до якого робота суду апеляційної інстанції здійснюється шляхом здійснення розгляду термінових справ, зокрема, пов`язаних із питаннями обороноздатності держави, забезпеченням режиму воєнного стану, мобілізації, розглядом клопотань щодо негласних слідчих (розшукових) дій та оперативно-розшукових заходів та інших питань, які потребують термінового вирішення, а також тимчасово (на час воєнного стану) обмежено допуск в приміщення суду осіб, які не є учасниками судових засідань.
Разом із тим, зазначеним розпорядженням, з огляду на обмеження подання учасниками провадження заяв про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або небезпеку для життя, розгляд справ дозволено продовжити без участі учасників провадження в приміщенні Одеського апеляційного суду або в режимі відеоконференції.
Водночас, вищезгаданим розпорядженням рекомендовано учасникам судового провадження утриматися від відвідування приміщення суду та подавати заяви про проведення судових засідань в режимі відео-конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Посилання сторін, що вони не можуть взяти участь у судовому засіданні через введення на території України воєнного стану є необгрунтованими та не є підставою для відкладення розгляду справи.
Одеський апеляційний суд працює в режимі воєнного стану, розглядає справи за розкладом та обробляє поштову кореспонденцію кожного дня.
Таким чином, приймаючи до уваги розумний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, відсутність клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції, відсутність бажання приєднатися до призначеної відеоконференції, само по собі введення в країні воєнного стану без конкретизації причин неможливості розгляду справи, не є безумовною перешкодою для відкладення судового засідання, керуючись вимогами ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 та його представника, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Крім того, не підлягає задоволенню і клопотання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М про перенесення розгляду справи, яке подане ним в день судового засідання 15.09.2022 року на електрону пошту апеляційного суду, оскільки жодних підстав для перенесення розгляду справи приватним виконавцем в цьому клопотання не зазначено.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.
Так, судом першої інстанції встановлено, що рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 27 квітня 2020 року було задоволено позов ОСОБА_3 до фізичної особи ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та спростування її, а саме:
- Визнано недостовірною інформацією та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 поширеною Відповідачем ОСОБА_1 розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 годині 52 хвилини за Київським часом на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook яка знадиться за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, наступного змісту:
« ОСОБА_5 , моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома ОСОБА_6 . Те же самые титушки, - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Грушецкий, Скоробогач, Резвушкин, Капшин..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая Чванкина, регулярно приходили с митингами под «Одесский Дворик», дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость, портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию.
Параллельно с этим, Чванкин ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным Гробовым следователям.»
- зобов`язано ОСОБА_1 спростувати недостовірно поширену інформацію та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, розміщену ІНФОРМАЦІЯ_1 о 14 годині 52 хвилини за Київським часом відносно ОСОБА_3 на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, а саме висловлювання:
« ОСОБА_5 , моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин. Из-за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома ОСОБА_6 . Те же самые титушки, - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , Грушецкий, Скоробогач, Резвушкин, Капшин..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая Чванкина, регулярно приходили с митингами под «Одесский Дворик», дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость, портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию.
Параллельно с этим, Чванкин ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным Гробовым следователям.»
-стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 768, 40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).
У подальшому, постановою Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2020 року в частині задоволення позову про визнання недостовірною інформації та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_3 та зобов`язати спростувати поширену відповідачем ОСОБА_1 , розміщену 11 жовтня 2019 року о 14 годині 52 хвилини за Київським часом на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, інформацію наступного змісту:
« ОСОБА_11 -за того, что я как председатель ОСМД «Успенская 17» не даю незаконно застроить придомовую территорию нашего дома ОСОБА_6 . Те же самые титушки, - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , Игорь Ганджумянц, Грушецкий, Скоробогач, Резвушкин, Капшин..., часть из которых напали на журналистов, разбили им машину, защищая Чванкина, регулярно приходили с митингами под «Одесский Дворик», дважды пытались поджечь его, подбрасывали зловонную жидкость, портили систему отопления... Они связаны между собой. Они помогают друг другу. Титушки ходят в суды, бьют и запугивают наших адвокатов, оказывают психологическое давление на всех, кто может стать у них на пути или повлиять на ситуацию.
Параллельно с этим, Чванкин ДАЁТ УКАЗАНИЯ СУДЬЯМ выносить незаконные решения против меня, арестовывать мое имущество, принудительно доставлять меня на допросы проплаченным Гробовым следователям.» та стягнення судових витрат було скасовано та в цій частині ухвалено нове судове рішення, про відмову у задоволенні позовної заяви.
В іншій частині рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 квітня 2020 року залишино без змін.
Здійснено остаточний перерозподіл судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 192,1 гривень.
Судом також встановлено, що Приморським районним судом м. Одеси 17.09.2021 року було видано виконавчий лист №522/17874/19 щодо зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) спростувати недостовірно поширену інформацію та таку, що принижує честь, гідність та ділову репутацію, розміщену 11 жовтня 2019 року о 14 годині 52 хвилини за Київським часом відносно ОСОБА_3 (реєстраційний номер платника податків НОМЕР_2 ) на своїй сторінці в соціальній мережі Facebook, яка знаходиться за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, а саме висловлювання:
«Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин».
Даний виконавчий лист був поданий до виконання приватному виконавцю ОСОБА_12 та ним 19.10.2021 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67192167 (а.с.119, т.2).
Згідно акту від 28.10.2021 року, складеного приватним виконавцем Притуляк В.М., підписаним представником боржника адв. ОСОБА_13 , приватним виконавцем встановлено, що за переглядом сторінки боржника ОСОБА_1 у соцмережі Facebook за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 .94, було виявлено, що у пості від 11.10.2019 року було наприкінці посту боржника та перед інформацією про саму новину зазначено текст наступного змісту : «На виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року по справі №522/17874/19 спростовую інформацію, що викладена на моїй сторінці Facebook від 11.10.2019 року о 14 год. 52 хв.: - «Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин.» (а.с.125, т.2).
Того ж дня, 28.10.2021 року, приватним виконавцем було складено акт, згідно якого зазначено, що переглядом приватним виконавцем сторінки боржника ОСОБА_1 у соцмережі Фейсбук» за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, було виявлено, що після видалення боржника зі списку друзів, інформація про спростування недостовірно поширеної інформації відсутня, пост від 11.10.2019 року взагалі відсутній, а є лише пост від 06.10.2019 року та від 16.10.2019 року. Аналогічну перевірку було зроблено з аккаунтів помічників приватного виконавця Григорчак Д.В. та ОСОБА_14 , у результаті чого зроблено відповідні скріншоти сторінки соціальної мережі.
Також, в акті зазначено, що при переході за відповідним посиланням, зазначеному в заяві представника боржника про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2021 року, було отримано повідомлення, що контент недоступний. «Цей контент наразі недоступний. Можливо автор матеріалу поширив його лише для невеликої групи людей, змінив його аудиторію або видалив». Аналогічне посилання було відправлено виконавцю на месенджери в Вотсапп та мережі Фейсбук, проте контент за даним посиланням також був недоступним (а.с.133-136, т.2).
Представником ОСОБА_1 адв. ОСОБА_15 27.10.2021 року було подано заяву про закінчення виконавчого провадження, посилаючись на те, що рішення суду ними виконано. Публікація з відповідним спростування перебуває на особистій сторінці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .94 за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.138, т.2). До заяви було додано роздруківки зі сторінки боржника в соцмережі Фейсбук (а.с.139-143).
Приватний виконавцем Притуляк В.М. 03.11.2021 року було складено акт (а.с.152-155, т.2), згідно якого зокрема зазначено, що при переході за відповідним посиланням на спростування недостовірно поширеної інформації, зазначеному у заяві представника боржника про закінчення виконавчого провадження від 27.10.2021 року (https:// facebook.com/00698/post/85183/?d=n), було отримано повідомлення, що контент недоступний. «Наразі неможливо відобразити цю сторінку. Можливо, вона тимчасово недоступна, або ж не працює чи недійсне посилання, або ж у вас немає дозволу на перегляд цієї сторінки».
Постановлюючи оскаржувану ухвалу, районний суд виходив з того, у вказаній справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчого листа від 17.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки ні представниками заявника, ні заявником не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміщення в соцмережі в відкритому доступі для всіх публікації щодо спростування поширеної недостовірної інформації. Окрім того, судом зауважено, що матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце, коли зобов`язання припиняється внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, проте судом встановлено, що виконання рішення суду проводилось в примусовому порядку, у звязку із чим суд дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком районного суду, оскільки він відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи, виходячи з наступного.
Так, відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Тобто, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Вирішуючи питання щодо визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, суд вважає, що під іншими причинами, про які йдеться в ч. 2 ст. 432 ЦПК України, слід розуміти не припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з ново виявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

У судовій практиці наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню); помилкова видача виконавчого листа за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; видача виконавчого листа на підставі рішення, яке в подальшому було скасоване; помилкової видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Такі висновки міститься у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц та від 16 вересня 2020 року у справі №308/6024/14.

Статтею 39 Закону України « Про виконавче провадження» передбачені обставини, за яких виконавче провадження підлягає закінченню.

Ці обставини, в залежності від достатніх для цього підстав, можна умовно поділити на дві групи: в одних випадках виконавець приймає таке рішення самостійно ( пункти 1,3,4,6,7 частини 1 статті 39 цього Закону), в інших лише на підставі судового рішення ( пункти 2,5,10 даної норми).

Закінчення виконавчого провадження здійснюється постановою виконавця, а підстави закінчення встановлюються в залежності від об`єктивних обставин та не мають альтернативного характеру.

Однією із підстав закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (пункт 9 частини 1 статті 39 Закону України « Про виконавче провадження»).

Іншою підставою закінчення виконавчого провадження є визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню ( пункт 5 частини 1 статті 39 вказаного Закону).

Сукупний аналіз змісту статті 39 Закону України « Про виконавче провадження» та статті 432 ЦПК України свідчить про те, що добровільне виконання боржником зобов`язань за судовим рішенням поза межами процедури примусового виконання рішення органами виконавчої служби є підставою для застосування механізму, передбаченого статтею 432 ЦПК України, а фактичне виконання рішення на стадії примусового виконання (за наявності відкритого виконавчого провадження) позбавляє таке виконання ознак добровільності та є підставою для закінчення провадження згідно зі статтею 39 Закону України « Про виконавче провадження».

При вирішенні даного питання суд першої інстанції вірно виходив з того, що у вказаній справі не встановлено, передбачених діючим законодавством підстав для визнання виконавчого листа від 17.09.2021 року таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявником ОСОБА_1 не надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження розміщення в соцмережі в відкритому доступі для всіх публікації щодо спростування поширеної недостовірної інформації. При цьому судом також вірно встановлено, що виконання рішення суду проводилось в примусовому порядку, а матеріально-правовою підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню може мати місце коли зобов`язання припинилось внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником, тобто поза межами виконавчого провадження.

У доводах апеляційної скарги, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 посилається на те, що судом першої інстанції не враховано наявність обставини, яка виключає необхідність проведення виконавчих дій за виконавчим документом від 17.09.2021 року по вказаній справі, а саме: повне виконання зобов`язання за виконавчим листом боржником ОСОБА_1 , що відповідно до діючого законодавства виключає необхідність проведення виконавчих дій.

Разом з тим, такі доводи представника апелянта є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Так, сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 19.10.2021 року приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження ВП №6719267 з примусового виконання виконавчого листа від 17.09.2021 року. Згідно акту, складеногоприватним виконавцем 28.10.2021 року, за переглядом сторінки боржника ОСОБА_1 у соцмережі Facebook за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94, встановлено, що в кінці посту та перед інформацією про саму новину було зазначено текст наступного змісту : «На виконання вищевказаної постанови Одеського апеляційного суду від 03.03.2021 року по справі №522/17874/19 спростовую інформацію, що викладена на моїй сторінці Facebook від 11.10.2019 року о 14 год. 52 хв.: - «Меня, моих близких людей, мой бизнес 4 года целенаправленно уничтожает Организованная Преступная Группа, в которую входит Чванкин.». Проте, після видалення боржника з друзів інформація про спростування недостовірно поширеної інформації відсутня, а на сторінці боржника ОСОБА_1 наявні лише пост від 06.10.2019 року та від 16.10.2019 року. Аналогічні перевірки були зроблені з акаунтів помічників приватного виконавця Григорчак Д.В. та ОСОБА_14 , у результаті чого зроблено відповідні скріншоти сторінки соцмережі боржника. При переході за посиланням представника боржника, вказаному у заяві про закінчення виконавчого провадження, було встановлено, що контент «недоступний». Аналогічне посилання було відправлено виконавцю на месенджери в Вотсапп та мережі Фейсбук, проте контент за посиланням представника боржника виявився також недоступним.
Також, аналогічні обставини щодо відсутності контенту були встановлені приватним виконавцем при досліджені посилання представника боржника, вказаному у заяві від 01.11.2021р. про закінчення виконавчого провадження (https:// facebook.com/00698/post/85183/?d=n), про що ним складено відповідний акт від 03.11.2021 року. Також до нього 01.11.2021 року надійшла заява представника стягувача, згідно якої посилався на те, що станом на 28.10.2021 року інформацію не було спростовано у належним спосіб на сторінці за посиланням https:// facebook.com/gennadiy.kogan.94 вказане спростування окремою публікацією (дописом) не було розміщено (Том ІІ: а.с. 152).
Крім того, як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до ч.1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем 03.11.2021 року також було винесено постанову про накладення штрафу, в якій зазначено, що боржник зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 1700 грн. та виконати рішення суду протягом 10 робочих днів, також боржника попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення (Том Іі: а.с. 157, 157 зворот).
Більш того, судовим розглядом справи також встановлено, що після вищевказаних дій, посилаючись на те, що приватним виконавцем було здійсненео всі передбачені законодавством виконавчі дії для виконання вимог виконавчого листа та враховуючи той факт, що виконання судового рішення унеможливлюється саме діями боржника, 10.11.2021 року, приватним виконавецем Притуляком В.М. було подано до суду заяву про зміну способу та порядку виконання судового рішення, посилаючись на те, що на його думку боржник ухиляється від належного виконання рішення суду від 03.03.2021 року та намагається ввести виконавця в оману (Том ІІ: а.с. 110-112).
Враховуючи вищевикладене, а саме наявність відомостей про відкриття виконавчого провадження у цій справі, відсутність доказів добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, а також застосування до боржника штрафу за невиконання рішення суду, апеляційний суд вважає, що підстав у відповідності до ст. 432 ЦПК України для визнання виконавчого листа від 17.09.2021 року по вказаній справі таким, що не підлягає виконанню повністю у зв`язку з добровільним виконанням боржником немає, оскільки вищевказане лише підтверджує факт невиконання рішення суду ОСОБА_1 у добровільному порядку.
Решта доводів апеляційної скарги представника апелянта щодо необізнаності в певних тонкощах соціальної мережі Facebookне мають правового значення для вирішення цієї справи, оскільки заяву подано на підставі ст.432 ЦПК України та судом розглянуто у передбачений для цього спосіб.

Вагомих та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга не містить.
Доводи апеляційної скарги, які фактично повторюють зміст заяви не спростовують висновків суду першої інстанції обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Частиною першою статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 не наведено обґрунтованих підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.
Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України новий розподіл понесених сторонами судових витрат не здійснюється.

Таких висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла у постанові від 15 січня 2020 року у справі №145/1330/17.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 29 листопада 2021 року про відмову в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання інформації недостовірною та спростування її залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складено 26.09.2022 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда