Номер провадження: 22-ц/813/1897/22
Номер справи місцевого суду: 521/7062/20
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.03.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Колеснікова Г.Я., Сєвєрової Є.С.,

переглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи справу №521/7062/20 за позовом акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 30 вересня 2020 року у складі судді Мазун І.А., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Акцент-Банк», звернувшись 5 травня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір №б/н від 1 вересня 2016 року, за яким отримано кредит у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилаючись на порушення зобов`язань за договором, позивач АТ «Акцент-Банк» просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 за Договором №б/н від 1 вересня 2016 року заборгованість станом 6 квітня 2020 року в загальній сумі 30175,42 грн. та судові витрати в сумі 2102,00 грн. (а.с.1-3).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 19 травня 2020 року відкрито провадження у справі (а.с.23-24).

Відповідачем ОСОБА_1 відзив не подано.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року в задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог (а.с.40-43).

Висновок суду мотивовано відсутністю належних доказів надання відповідачу та отримання ним кредиту, виникнення нарахованої заборгованості. Розрахунок заборгованості не є доказом надання кредиту та наявності кредитних правовідносин, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. Доказів перерахування кредитних коштів 1 вересня 2016 року на картку чи на рахунок відповідача позивачем не надано.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Акцент-Банк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ «Акцент-Банк» просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.45-46).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає у помилковості висновку суду про недоведеність вимог.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, в ході апеляційного провадження подано докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

1 вересня 2016 року ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) в АТ «Акцент-Банк» підписав анкету-заяву, в якій зазначив про свою згоду з тим, що анкета-заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають Договір, що він ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку у письмовому вигляді. Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 зобов`язався в подальшому самостійно знайомитися зі змінами Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів банку на сайті банку (а.с.5).

На підставі укладеного у такий спосіб Договору №б/н від 1 вересня 2016 року між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 , останнім отримано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку.

ОСОБА_1 видано 1 вересня 2016 року платіжну картку НОМЕР_2.

Виписка по картковому рахунку ОСОБА_1 відображає рух коштів із зазначенням дати, деталей, суми грошових операцій, тобто містить деталізацію усіх дебетних та кредитних платежів по платіжній картці в період її дії (а.с.47-48).

Згідно розрахунку за Договором №б/н від 1 вересня 2016 року заборгованість станом на 6 квітня 2020 року склала 30175,42 грн., з них: 15784,77 грн. заборгованість за кредитом; 14290,65 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 100,00 грн. пеня (а.с.4).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). З підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, виникають зобов`язання (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства (ст.526 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

На підставі укладеного між АТ «Акцент-Банк» та ОСОБА_1 . Договору №б/н від 1 вересня 2016 року виникло грошове зобов`язання, що мало сторонами договору виконуватись належним чином, проте, фактично отримані та використані ОСОБА_1 кошти у добровільному порядку АТ «Акцент-Банк» не повернуто, що мало наслідком звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості.

Судом першої інстанції у задоволенні позову відмовлено за недоведеністю вимог.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції та, відповідно, приймає частково доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо частини вимог з огляду на наступне.

Відповідно до Договору №б/н від 1 вересня 2016 року ОСОБА_1 отримав грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування коштами з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок та видано 1 вересня 2016 року платіжну картку №4323 …. …. 9133, виписка по рахунку клієнта вказує на користування карткою та кредитними коштами відповідно.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, які аналогічні правовим висновкам Верховного Суду України, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України).

З позовом до суду АТ «Акцент-Банк» звернувся 5 травня 2020 року, тобто в межах строку загальної позовної давності тривалістю у три роки, зокрема, щодо вимоги про повернення отриманих у користування коштів в повному обсязі. Оскільки користування коштами, отриманими в межах встановленого на платіжну картку кредитного ліміту, не спростовано, то висновок суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вимоги про повернення тіла кредиту не відповідає обставинам справи, суперечить наявним в справі доказам.

3 липня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) прийнято постанову щодо стягнення грошових коштів по договору приєднання, за змістом якої банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Отже, з огляду на дотримання АТ «Акцент-Банк» при звернені до суду строку позовної давності, перебіг якого слід відраховувати зі спливу останнього дня місяця дії платіжної картки, зважаючи на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 3 липня 2019 року в справі №342/180/17, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог АТ «Акцент-Банк» про стягнення з ОСОБА_1 фактично отриманих, використаних та в добровільному порядку не повернутих грошових коштів (тіла кредиту) в сумі 15784,77 грн.

Із аналізу прийнятої Великою Палатою Верховного Суду в справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19) постанови від 3 липня 2019 року, висновки якої щодо застосування відповідних норм права в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України підлягають врахуванню, встановлено, що Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених раніше у рішеннях Верховного Суду України, та орієнтувала судову практику у справах, де банк звертається до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором, укладеним шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на те, що на підставі норм матеріального права, які застосовуються до стандартної (типової) форми кредитного договору, не підлягають стягненню проценти за користування кредитними коштами та застосуванню відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

За таких обставин, враховуючи вищевказаний правовий висновок, суд виходить з відсутності підстав для задоволення із заявлених банком правових підстав вимог в частині стягнення процентів в сумі 14290,65 грн., пені в сумі 100,00 грн.

Оскільки суб`єктивне право, враховуючи правовий висновок, в частині стягнення процентів, неустойки тощо із заявлених правових підстав відсутнє, то в цій частині позовних вимог суд відмовляє за їх безпідставністю.

В порядку статті 141 ЦПК України понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 2102,00 грн., за подання апеляційної скарги в сумі 3153,00 грн. підлягають покладенню на відповідача пропорційно до задоволених вимог, а саме в сумі 1120,58 грн. та в сумі 1680,86 грн. відповідно, а всього в загальній сумі 2801,44 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Акцент-Банк» задовольнити частково. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року - скасувати.

Позов акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» () за Договором №б/н від 1 вересня 2016 року заборгованість станом на 6 квітня 2020 року 15784 грн. 77 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту в сумі 15784 грн. 77 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Акцент-Банк» () витрати на сплату судового збору в загальній сумі 2801 грн. 44 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Г.Я.Колесніков

Є.С.Сєвєрова