Справа №752/8749/21
Провадження № 2/752/2246/22
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.11.2022 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Колдіної О.О.

з участю секретаря - Ракоїд Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про визнання правочину недійсним та зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позивач за первісним позовом ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду із позовом, у якому просив визнати договір позики, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що позивачем не було підписано договір позики, оскільки укладення договору здійснювалось за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи.

Вказує, що відповідачем не було письмово повідомлено позивачу всю необхідну інформацію щодо умов договору та не надав йому відомості, які необхідні клієнту при укладенні кредитного договору та не зазначив їх в його змісті.

Також зазначає, що оскільки порядок акцептування пропозиції відповідачем не відповідає ЗУ «Про електронну комерцію», договір про надання позики є таким, що не прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. А в оспорюваному договорі не була вказана ціна та сукупна вартість кредиту, а також відсутня інформація про вартість додаткових та супутніх послуг.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому представник ТОВ «Смартівей Юкрейн» заперечує щодо позовних вимог ОСОБА_1 та зазначає, що підстави для визнання договору недійсним відсутні.

Також, на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ТОВ «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обгрунтування якої представник ТОВ «Смартівей Юкрейн» зазначає, що 19.12.2020 року між сторонами було укладено договір № у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем було отримано кредит шляхом перерахування на його картковий рахунок грошових коштів у розмірі 3000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 1,49 % від суми кредиту за кожен день користування. Відповідно до даного договору термін його дії до 19.03.2021 року, але у будь-якому разі договір діє до повного виконання позивальником своїх зобов`язань за даним договором. Згодом строк дії договору було продовжено до 17.04.2021 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання перед відповідачем за даним договором, надав останньому суму кредиту у розмірі 3 000,00 грн., перерахувавши їх на зазначений відповідачем рахунок, однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, зокрема, не погасив суми кредиту та нарахованих відсотків, у результаті чого станом на 24.05.2021 року становить 7 251,30 грн., з яких 3 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4 251,30 грн. - нараховані відсотки.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Смартівей Юкрейн» про визнання правочину недійсним за правилами загального позовного провадження та прийнято в провадження зустрічний позов ТОВ «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 14.02.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Сторони подали клопотання про розгляд справи у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до положень статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування.

Судом встановлено, що на підставі заяви позичальника, заповненої ОСОБА_1 19.12.2020 року на сайті відповідача, між сторонами було укладено договір № від 19.12.2020 року у формі електронного документу з використанням електронного підпису про надання позивачем відповідачу фінансового кредиту у сумі 3 000,00 грн., термін платежу 19.03.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,49 % від суми кредиту за кожен день користування на умовах строковості, зворотності та платності, який відповідач зобов`язується повернути разом з нарахованими відсотками.

На виконання умов даного договору 19.12.2020 року ТОВ «Смартівей Юкрейн» було перераховано ОСОБА_1 до зазначеного ним АТ КБ «Приватбанк» для зарахування на картковий рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 3 000,00 грн.

За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до положень частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Нормою частини 2 статті 615 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до положень частини 1 і 2 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з досліджених судом доказів, умови договору № від 19.12.2020 року ОСОБА_1 не виконано, у визначений строк кредит та нараховані відсотки не погашені.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частини 1 статті 638 та частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.

Нормою частини 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини 1 і 2 статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 3 цієї статті визначено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом встановлено, що Позичальник погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її заява та підписання договору за допомогою електронного підпису.

Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду.

Отже, позивач був ознайомлений із змістом кредитного договору та його умовами: метою кредитування; типом відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи Позивача, при цьому останній свідомо уклав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору.

Таким чином, при підписанні кредитного договору позивач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання.

З огляду на викладене, суд не вбачає визначених законом підстав для визнання укладеного між сторонами кредитного договору недійсним.

Оскільки ОСОБА_1 не виконано зобов`язань, передбачених договором, порушено умови щодо погашення кредиту, внаслідок чого станом на 24.05.2021 року заборгованість становить 7 251,30 грн., з яких 3 000,00 грн. - заборгованість за кредитом, 4 251,30 грн. - нараховані відсотки, і будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 не надав, тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення зустрічних позовних вимог ТОВ «Смартівей Юкрейн».

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Смартівей Юкрейн» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 261, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» про визнання правочину недійсним відмовити.

Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Cтягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Смартівей Юкрейн» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Михайла Максимовича, 10) заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 251,30 грн., судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя