Справа № 447/127/22 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р.
Провадження № 22-ц/811/514/22 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2022 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.

секретаря: Назар Х.Б.

за участю: ОСОБА_1 , його представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Миколаївської міської ради Львівської області,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання незаконним та скасування рішення сесії Миколаївсткої міської ради Львівської області.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши на нього апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що якщо особа стверджує про порушення її прав як наслідок рішень, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни або припинення її цивільних прав чи інтересів або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових прав чи інтересів, зокрема щодо оформлення права на земельну ділянку, то визнання таких рішень, дій чи бездіяльності незаконними і їх скасування є способом захисту відповідних цивільних прав та інтересів. Тому, з урахуванням діючої практики розгляду аналогічних спорів у судах, у даному випадку має місце спір про цивільне право на цю земельну ділянку. Просить ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 просили апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду. Представник Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Як вбачається з вимог позовної заяви ОСОБА_1 , ОСОБА_3 просять визнати незаконним та скасувати рішення 19-ої позачергової сесії 8-го скликання Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області №1348 від 07.12.2021 «Про відмову у наданні дозволу громадянам на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність на території Миколаївської міської ради», яким відмовлено у наданні дозволу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,2500га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована в урочищі «Кошарки» на території Миколаївської міської ради Стрийського району Львівської області.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

Згідно пункту 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пунктів «а», «б», «к» частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить, крім іншого, розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правовий висновок про те, що визначення юрисдикції спору про оскаржене рішення про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передання її у власність і рішення про затвердження такого проекту залежить від встановлення факту реалізації рішень суб`єкта владних повноважень і державної реєстрації земельної ділянки та права власності за набувачем. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове право на земельну ділянку, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору. Водночас розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій публічних органів.

Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду, зокрема

у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 536/233/16-ц (провадження № 14-5зц18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 380/624/16-ц (провадження № 14-301цс18), від 28 листопада 2018 року у справі №536/158/16-ц (провадження № 14-426цс18) та від 27 березня 2019 року № 350/1268/15-а (провадження № 14-1347апп18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 617/1315/15-ц (провадження № 14-219цс18) зроблено висновок, що «на стадії формування земельної ділянки особа, яка прагне отримати цю ділянку у власність, з одного боку, та відповідний орган державної влади чи місцевого самоврядування, уповноважений приймати рішення щодо надання відповідної ділянки у власність, з іншого боку, перебувають в адміністративних відносинах. Тому допоки на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, який прийняв рішення щодо передання земельної ділянки у власність, особа не зареєструвала відповідне речове право на цю ділянку, за участі такого суб`єкта існує публічно-правовий спір, який належить до юрисдикції адміністративного суду, крім випадку, якщо певне речове право на ту ж ділянку чи на її частину на момент прийняття вказаного рішення належить іншій особі.

Встановивши, що згідно матеріалів позовної заяви питання отримання у власність земельної ділянки перебуває на етапі отримання дозволу на розробку проекту землеустрою, тобто речові права на земельну ділянку відсутні, суд першої інстанції дійшов до правильного висновоку про те, що даний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Цей спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень (міськради як органу місцевого самоврядування), який реалізовує в цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції шляхом розгляду питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено:07.07.2022.

Головуючий

Судді