ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/7772/21
провадження № 2/753/576/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" червня 2022 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Сирбул О.Ф.,

за участю секретаря Лаптєвої Ю.М.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора про зміну черговості у спадкуванні за законом та поділ спадкового майна, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_3 ), ОСОБА_4 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_4 ), третя особа - Друга Київська державна нотаріальна контора (далі по тексту - третя особа, Друга КНДК) про зміну черговості у спадкуванні за законом та поділ спадкового майна. У позовних вимогах просила суду: - змінити черговість спадкування за законом ОСОБА_1 та визнати її такою, що має право на спадкування майна після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на рівні другої черги спадкоємців за законом. Визнати за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування на 1/2 частину спадкового майна, а саме: - житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 113,4 кв.м. (зі складовими частинами Теплиця, Е; літня кухня-гараж, Ж, ж, ж1; Навіс, 3; Навіс, К; споруди 1, 2, 4, 8, 1-ІІІ); - квартири АДРЕСА_2 загальною площею 88,60 кв.м.; - машиномісце № НОМЕР_1 площею 14,30 кв.м., розташоване в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 ; - автомобіля Фольксваген Гольф 2006 року випуску, легковий комбі, д.н.з. НОМЕР_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що вона протягом біля сорока років проживала разом з ОСОБА_5 , 1946 року народження без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер. Похованням займалась та оплачувала позивач. Усі родичі як з боку позивачки, так і з боку чоловіка (спадкодавця) були присутні на похованні. Між усіма були дружні стосунки. Позивач звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. Другою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу №325 за 2017 рік. Пізніше виявилося, що всупереч обіцянкам на спадкове майно претендують також брат померлого та його племінниця - відповідачі по справі. Вони відповідно звернулися із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори. У зв`язку з цим, позивачка звернулась до суду з позовом про визнання факту спільного проживання зі спадкодавцем та визнання права власності на майно, набуте у шлюбі у частині.

Стосовно підстав для зміни черговості спадкування за законом позивач вказує на те, що спадкодавець - ОСОБА_5 хворів на урологічні, неврологічні та серцево-судинні захворювання. Останнє, нажаль, і стало причиною його смерті. Протягом всього часу хвороби позивач зі спадкодавцем використовували спільні кошти на лікування, крім того вона забезпечувала йому належний догляд та допомогу, допомогу також надавали родичі позивача, які є лікарями. Допомога полягала у сприянні у госпіталізації, консультативній допомозі та особистій участі у догляді померлого під час перебування на стаціонарному лікуванні та реабілітації після оперативних втручань. На даний час у позивача знаходяться особисті речі померлого, його документи, усе, що стосується його життя та пам`яті. Саме позивач, піклуючись про чоловіка завжди виступала ініціатором виклику швидкої допомоги і викликала її кожного разу, коли йому ставало зле. Так само було і при трагічній смерті. Підтвердженням піклування позивача за померлим чоловіком також є те, що саме нею забезпечено належне поховання та здійснення всіх ритуальних заходів. Про наявність підстав для задоволення позову свідчить також і позиція відповідачів, оскільки вони не заперечують проти позову. Проте, на даний час іншого способу, як звернення до суду для розподілу спадщини не існує.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 27.04.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Позивач належним чином та у встановлений судом строк усунула вказані недоліки.

Ухвалою суду від 08.06.2021 відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

Ухвалою суду від 25.01.2022 витребувано з Другої Київської державної нотаріальної контори належним чином оформлену копію спадкової справи, відкритої щодо майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 25.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, виходячи з обставин, викладених в позові.

У судовому засіданні 25.01.2022 відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог не заперечував. У подальші судові засідання відповідач 1 не з`являвся, від нього до суду не надходили клопотання про відклдаення судових засідань.

Відповідач ОСОБА_4 у судові засідання систематично не з`являлась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, поважні причини неявки суду не повідомляла, заяв про розгляд справи за своєї відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надходило. Проте, 26.04.2021 від відповідача до суду надійшла заява про визнання позову.

У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідачі не скористались своїм процесуальним правом та не направили суду відзив на позовну заяву, із викладенням своєї позиції щодо позову.

У судові засідання третя особа не з`являлась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від завідувача контори надійшла заява про обізнаність з матеріалами справи та розгляд справи у відсутність представника контори.

Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

З урахуванням викладеного суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та третьої особи.

Дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової справи №325/2017 від 15.05.2017, вислухавши пояснення позивача та її представника, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, вважає, що в позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис № 463.

Похованням ОСОБА_6 займалась та оплачувала позивач, що підтверджується відповідними документами. Свідоцтво про смерть та свідоцтво про поховання ОСОБА_5 було видано на ім`я позивача.

З матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 № 325/2017 встановлено, що до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті останнього звертались ОСОБА_3 (брат померлого) та ОСОБА_4 (племінниця померлого).

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є спадкоємцями другої черги (ст. 1262, ч. 2 ст. 1266 ЦК України).

Дана спадкова справа не закінчена, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, та будь -які заяви про відмову від спадщини від спадкоємців другої черги матеріали спадкової справи не містять.

Крім того, у матеріалах спадкової справи наявне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19.05.2021, яким встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 36 років - з 1981 року по 16.08.2017 року.

Визнано майно, набуте за цей час спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 , автомобіль Фольксваген Гольф, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину усього майна, набутого за час проживання з ОСОБА_5 , а саме: будинок АДРЕСА_1 , квартиру АДРЕСА_2 , машиномісце № НОМЕР_1 в підземному паркінгу по АДРЕСА_3 , автомобіль Фольксваген Гольф, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2 .

У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 по 1/3 частині витрат на поховання ОСОБА_5 у сумі 9 622 грн. з кожного - відмовлено.

Рішення набрало законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

За життя спадкодавцем ОСОБА_6 заповіт не складався, спадкування відбувається за законом.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, Законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини.

Згідно із частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, а відповідно до ст. 1261 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Відповідно до ч. 1 ст. 1299 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, але для цього необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; -третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; -четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; -п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Частиною 2 ст.1259 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019 у справі № 552/8452/17 (провадження № 61 - 48561св18).

Безпорадний стан - стан, при якому людина не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають її життя, здоров`я та гідність. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами або може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю).

Безпорадний стан можливо та необхідно доказувати відповідними доказами, у тому числі записами в медичних документах.

У своїй позовній заяві позивач просить суд змінити черговість спадкування та визнати за нею право на спадкування за законом разом із спадкоємцем другої черги після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Підставами для зміни черговості спадкування позивач вважає спільне проживання з померлим, поховання померлого, та догляд за ним.

Щодо витрат на поховання суд вважає це не таким фактом, який в силу закону породжує правові наслідки у вигляді зміни черговості спадкування, тому подібні доводи позову слід визнати необгрунтованими.

Крім того, наявність хвороб, на думку суду, не вказує на необхідність спеціального догляду чи неможливість самостійного обслуговування спадкодавцем власних життєвих потреб.

Матеріали справи не містять доказів перебування ОСОБА_5 у безпорадному стані, які за своєю сукупністю давали б висновки суду про те, що останній самостійно не міг забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Таким чином щодо догляду за ОСОБА_5 , позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність вказаних у ст. 1259 ЦК України юридичних фактів у їх сукупності для зміни черговості одержання права на спадкування, зокрема те, що померлий перебував тривалий час у безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу, а вона, саме в зв`язку з його безпорадним станом, протягом тривалого часу опікувалась ним, матеріально забезпечувала та надавала іншу допомогу.

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог позивача і в частині зміни черговості на спадкування.

Також слід відзначити те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19.05.2021, було встановлено факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_5 36 років - з 1981 року по 16.08.2017, що фактично відносить ОСОБА_1 до спадкоємців четвертої черги за законом, підстави для зміни черговості у порядку спадкування та віднесення позивача до другої черги спадкоємців за законом відсутні.

Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надала суду належних та допустимих доказів, які б обґрунтовано підтверджували існування обставин, про які остання зазначає у позовній заяві. Вказані твердження ґрунтуються виключно на поясненнях самого позивача.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не надала суду доказів в розумінні вимог процесуального закону, про те, що померлий за своїм станом здоров`я перебував у безпорадному стані, тобто він був неспроможний самостійно забезпечувати свої потреби, викликані тяжкою хворобою, а вона (позивач) протягом тривалого часу здійснювала опіку над ним тобто надавав йому нематеріальні послуги (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо), матеріальне забезпечення; надання будь-якої іншої допомоги, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, самі по собі обставини похилого віку спадкодавця, наявність в нього вікових захворювань не можуть бути підставами для висновку про безпорадний стан померлого, а тому позивач не набула права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування і у задоволенні позову про зміну черговості одержання права на спадкування необхідно відмовити.

Як зазначено у пункті 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами, зокрема, копіями документів із спадкової справи.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у правах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

Підстав для задоволення позовної вимоги щодо визнання за ОСОБА_8 права власності на 1/2 частину спадкового майна з огляду на те, що відповідачі відмовились від належних їм часток у спадкуванні, судом не вбачається, оскільки є похідною вимогою та залежать від доведеності вищезазначених фактів (права на таке спадкування у порядку черговості спадкування передбаченої законом), які не знайшли свого підтвердження у ході розгляду справи, тому відповідно також задоволенню не підлягають.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку про необхідність відмовити позивачу в задоволенні позову повністю.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати позивача не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 4, 12-13, 78-81, 133, 137, 258, 259, 264, 265, 268, 280-281, 284, 289, 352-355 ЦПК України, ст.ст. 1216-1218, 1223, 1258, 1259, 1269, 1270, 1272, 1299 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: Друга Київська державна нотаріальна контора про зміну черговості у спадкуванні за законом та поділ спадкового майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: