Справа № 357/9310/22
Провадження № 2/357/3013/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

28 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Орєхова О. І. ,

за участю секретаря Сокур О. В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, мотивуючи тим, що відповідач по справі ОСОБА_2 є її батьком. З її мамою ОСОБА_3 вони перебували в шлюбі з 27.04.2001 р. по 02.10.2008 р. Вона народилась у них в період зареєстрованого шлюбу - ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу вона залишилася проживати з мамою. Відповідач проживав окремо, за рішенням суду від 06.07.2007 р. по справі № 2-5432 з нього на її утримання було стягнено аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 22.06.2007 р. і до досягнення дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 вона досягла повноліття і стягнення аліментів за вказаним раніше рішенням суду було припинено. В березні 2022 р. вони з мамою виїхали за кордон у зв`язку із збройною агресією Росії. В травні вона повернулась, оскільки закінчувала коледж і здавала ОСОБА_4 залишилась тимчасово за кордоном. З 09.09.2022 р. вона навчається на економічному факультеті денного відділення Білоцерківського національного аграрного університету. Термін навчання з 09.09.2022 р. до 30.06.2025 р., що підтверджується відповідною довідкою за № 060/Е від 20.09.2022 р. В зв`язку з її навчанням та припиненням сплати аліментів її батьком, їй катастрофічно не вистачає коштів на проживання. Стипендію вона не отримує, мама в даній життєвій ситуації належно її утримувати теж не має можливості. Вона зверталась до батька з проханням допомагати їй матеріально в період її навчання, але він спочатку обіцяв щось давати, а потім відмовився. Тому, вона змушена звертатись до суду з цим позовом. На даний час відповідач жодної матеріальної допомоги їй не надає, самостійно навчатись та утримувати себе, оплачувати всі витрати їй дуже складно. Просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця і мешканця м. Біла Церква, ІПН НОМЕР_1 , місце роботи не відоме, аліменти на її користь на власне утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму. Стягнення проводити з дня звернення з цим позовом до суду і до закінчення навчання 30 червня 2025 року ( а. с. 1-2 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2022 року ( а. с. 10) головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали справи передані для розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи.

07 жовтня 2022 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 14 ).

07 листопада 2022 року за вх. № 39327 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 17 ).

Згідно отриманої інформації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зареєстрований з 04.02.2015 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.

Ухвалою судді від 09.11.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищезазначеній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням ( викликом ) сторін. Призначено розгляд справи в судове засідання на 06 грудня 2022 року ( а. с. 18-19 ).

06 грудня 2022 року відкладено розгляд справи до 28.12.2022 року ( а. с. 27 ).

12 грудня 2022 року за вх. № 44498 судом отримано відзив на позовну заяву від представника позивача, в якому зазначено наступне.

Так, позивач ОСОБА_1 , 23.05.2004 року просить суд стягнути з відповідача аліменти на своє власне утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів відповідача на період свого навчання - до 30.06.2025 року.

Аргументує свій позов позивачка тим, що вона є студентом 2 курсу та навчається у Білоцерківському національному аграрному університеті на економічному факультеті денного відділення. Будь-яких доказів витрат на своє навчання остання не надає. В гуртожитку вона теж не проживає.

Відповідач з даного приводу вважає за необхідне зауважити наступне, що він у 2021 році приймав безпосередню участь у вступі дочки до даного навчального закладу, а саме - він, як учасник бойових дій отримував в Управлінні соціального захисту населення Білоцерківської міської ради довідку відповідного зразка, яка в подальшому була надавана до Білоцерківського національного аграрного університету. В зв`язку з тим, що дітям осіб, визнаних учасниками бойових дій, які навчаються за денною формою навчання, до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, держава забезпечує цільову підтримку для здобуття професійно-технічної та вищої освіти у державних та комунальних навчальних закладах (на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 23.11.2016 року № 975 «Про надання «державної цільової підтримки деяким категоріям громадян для здобуття професійно-технічної та вищої освіти»). Тобто, відповідач, маючи статус учасника бойових дій забезпечив своїй дитині навчання за рахунок державного бюджету та право на отримання нею соціальної стипендії, тощо.

Водночас, позивачка вказані обставини не враховує та взагалі із її позовної заяви вбачається, що тільки батько має всім забезпечувати дитину. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто з наведеного вбачається, що обов`язок утримання повнолітніх дітей покладений на обох батьків.

Також відповідач ніколи не відмовлявся матеріально підтримувати свою дочку та по мірі можливості надавав їй весь час таку допомогу. Зокрема, після розлучення з матір`ю позивачки - ОСОБА_3 в 2008 році, відповідач залишив їм кімнату в гуртожитку (це все що в нього на той час було із нерухомого майна) за адресою: АДРЕСА_2 , в якій на той час він теж був зареєстрований та міг прийняти участь у її приватизації в 2013 році, але він добровільно від цього відмовився. Таким чином, позивач на даний час є співвласницею даного нерухомого майна разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 відповідно до Інформації сформованій за допомогою додатку «Реєстр нерухомості», номер витягу № 819 від 04.12.2022 року.

Відповідно до Довідку про доходи № 29/5-328 від 29.11.2022 року відповідач працює у Національній поліції України, середня заробітна плата його під час дії військового стану становить в середньому 60 000 (шістдесят тисяч) грн. це з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору. Прийнятною сумою для відповідача, яку він бажає сплачувати на утримання своєї дочки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є - 1/10 частка від його доходів. Така частка буде становити близько 6 000 - 6 500 грн. в місяць, це фактично мінімальна заробітна плата в державі, яка станом на сьогодні згідно інформації ГУ ДПС у Київській області становить 6 700 грн.

При цьому відповідач вважає, що суд має також врахувати ту обставину, що мати позивача фізично здорова жінка, інших дітей в неї на утриманні не має та вона теж має можливість надати матеріальну допомогу своїй дочці, не можна весь тягар по утриманню дитини покладати лише на одного з батьків.

Просив суд задовольнити позов частково та стягнути з відповідача 1/10 частку його доходів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, 27.12.2022 року за вх. № 46349 судом отримано заяву, в якій остання просила справу слухати у її відсутність. Позов підтримує і просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи свідчить наявне поштове повідомлення про вручення.

28 грудня 2022 року судом отримано заяву від представника відповідача ОСОБА_5 , в якій останній просив суд розглядати справу за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 2 ст. 247 ЦПК України ).

Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України ).

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 , який було розірвано 02 жовтня 2008 року, про що в матеріалах справи свідчить відповідне свідоцтво про розірвання шлюбу, яке видане 02.11.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, серія НОМЕР_2 ( а. с. 4 ).

Встановлено, що від шлюбу у подружжя народилася дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що в матеріалах справи свідчить копія свідоцтва про народження, Серія НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області від 09 червня 2004 року, актовий запис № 881, де батьками останньої вказано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ( а. с. 3 ).

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 06.07.2007 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2007 року до повноліття дитини ( а. с. 5 ).

Вказане судове рішення набрало законної сили 17.07.2007 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 досягла повноліття.

Звертаючись до суду з вказаними вимогами, позивач зазначає, що вона продовжує навчатися, відповідач жодної матеріальної допомоги їй не надає, самостійно навчатись та утримувати себе, оплачувати всі витрати їй дуже складно, вважає, що відповідач зобов`язаний допомогти в цьому, оскільки має таку можливість.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають: той з батьків, з ким проживає дочка, син, які продовжують навчання; безпосередньо дочка, син, які продовжують навчання.

Отже, у відповідності до вимог статті 199 Сімейного кодексу України, позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 має безпосереднє право звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів.

Згідно з ч.2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу).

Так, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежного від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка або син, а також самі дочка або син, які продовжують навчання.

Згідно з статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів із урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів із одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

В п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів:1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Зазначена правова позиція висловлена у Постановах Верховного Суду від 24 січня 2019 року у справі № 225/1447/16-ц та від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16-ц.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Навчання, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт.

Аналогічна правова позиція висвітлена в Постанові Верховного Суду від 17 червня 2020 року у справі № 761/10510/17.

Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків.

З довідки за вих. № 060/Є від 20.09.2022 року, яка видана Білоцерківським національним аграрним університетом ОСОБА_1 вбачається, що вона дійсно є студенткою 2 курсу економічного факультету денного відділення. Термін навчання з 09.09.2022 року по 30.06.2025 року ( а. с. 6 ).

У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом вищенаведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц.

Такий правовий висновок міститься і в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19).

Як встановлено, позивач ОСОБА_1 досягла повноліття в травні 2022 року ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Так, дійсно, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є повнолітньою, навчається на денній формі навчання, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість її працевлаштування впродовж часу навчання.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на власне утримання у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше встановленого законом мінімуму.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однак, суд не може погодитися з доводами та вимогами позивача в повному обсязі, виходячи з наступного.

Так, при визначенні суми матеріальної допомоги повинні бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

З відповіді Білоцерківського національного аграрного університету від 09.12.2022 року за вих. № 01-12/796, спрямованого адвокату Семенюті Р.А. вбачається, що ОСОБА_1 згідно наказу № 322/С від 09.09.2022 року була зарахована студенткою першого курсу очної денної форми здобуття освіти за спеціальністю 051 «Економіка, освітнього рівня бакалавр за кошти фізичних та/або юридичних осіб». Згідно наказу № 408/С від 25.10.2022 року ОСОБА_1 була переведена на додатково виділені місця державного замовлення осіб, які були зараховані на навчання за кошти фізичних та/або юридичних осіб на основі молодшого спеціаліста за освітнім рівнем «Бакалавр»№ денної форми навчання. З 01.11.2022 року ОСОБА_1 була поставлена на облік в Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради для отримання соціальної стипендії, як дитина учасника бойових дій. Розмір соціальної стипендії буде становити 1 180 гривень.

Отже, із зазначеного вбачається, що позивач ОСОБА_1 навчається за рахунок державного бюджету, отримує соціальну стипендію.

Тому, посилання позивача в позовній заяві, що остання не отримує стипендію, спростовується вищевказаною довідкою.

До того ж, враховуючи навчання позивача за рахунок державного бюджету, остання не потребує матеріальної допомоги в цьому.

Однак, хоча позивач і навчається за рахунок бюджету, але потребує в матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, засоби індивідуальної гігієни, на одяг, тощо).

Звертаючись до суду з відзивом на позовну заяву, відповідач ОСОБА_2 просив суд задовольнити позов частково та стягнути з нього 1/10 частку його доходів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову ( ч. 4 ст. 206 ЦПК України ).

Отже, приписами ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», станом на 01.12.2022 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 2 833 гривень, а розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2 684 гривень.

Відповідно до Довідку про доходи № 29/5-328 від 29.11.2022 року відповідач працює у Національній поліції України, середня заробітна плата його під час дії військового стану становити в середньому 60 000 (шістдесят тисяч) грн. з відрахуванням податку з доходів фізичних осіб та військового збору.

Отже, відповідач бажає сплачувати аліменти на утримання своєї доньки - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/10 частка від його доходів, така частка буде становити близько 6 000 грн. в місяць.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ч.1 ст.78 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст.81 ЦПК України).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.ч.1, 2 ст.89 ЦПК України).

Отже, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина, і цей обов`язок також розповсюджується і на мати позивача.

При визначенні суми, яку потребує донька відповідача на період навчання, суд враховує обставини, визначені в ст. 182 СК України, а саме матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, а також розмір ймовірної вартості витрат на засоби індивідуальної гігієни, на харчування та на одяг дитини, тощо.

Окрім цього, при визначенні суми, суд враховує і ту обставину, що відповідач визнав частково позовні вимоги позивача та бажає сплачувати аліменти саме в розмірі 1/10 частки його доходів, де така частка буде становити близько 6 000 грн. в місяць, що в свою чергу буде достатнім та належним для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

До того ж, судом враховано і ту обставину, що позивач ОСОБА_1 з 01.11.2022 року була поставлена на облік в Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради для отримання соціальної стипендії, як дитина учасника бойових дій, розмір соціальної стипендії буде становити 1 180 гривень.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів суд враховує взаємний обов`язок батьків по утриманню дитини, встановлені обставини справи, оцінює надані докази в їх сукупності та дійшов висновку щодо можливості стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання в розмірі, який є справедливим і не буде накладати непропорційний фінансовий тягар на відповідача, вважає за необхідним зменшити і визначити аліменти, які підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1/10 частки його доходів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та батька, матеріальне становище платника аліментів, розмір прожиткового мінімуму, який існує в державі для працездатних осіб на час винесення судом рішення, часткового визнання позову з боку відповідача, суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягають стягненню аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки, з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2022 року, і до закінчення навчання, але не пізніш ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів, батько дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Дана правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 462/4973/15-ц.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи вищенаведене, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підлягають частковому задоволенню.

Згідно п. 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

При зверненні до суду з вищевказаними вимогами, позивач була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір».

Крім того, відповідач ОСОБА_2 також у відповідності до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, оскільки є учасником бойових дій, що підтверджується наявним в матеріалах справи посвідченням.

Оскільки обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, компенсувати такі витрати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 51 Конституції України, ст. 182, ч.1 ст. 191, ст. ст. 192, 198-200 СК України, ст. ст. 2, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 28, 76-82, 89, 206, 133, 141, 187, 263-265, 273, 274, 353-355, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. 51 Конституції України, Пленумом Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Законом України «Про охорону дитинства», Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», Законом України «Про судовий збір», суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, - задовольнити частково.

Стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/10 частки, з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з 06 жовтня 2022 року, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2025 року, але не пізніш ніж до досягнення донькою двадцяти трьох років.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ( адреса проживання: АДРЕСА_3 , адреса для пошти: АДРЕСА_4 , ІНП: НОМЕР_4 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , ІНП: НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов