Провадження 6/127/467/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря Кравчук А.К,

заявника ОСОБА_1 ,

адвоката заявника Шабатури О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу дубліката виконавчого листа.

Заява мотивована тим, що на виконанні у Другому відділі ДВС перебував виконавчий лист № 127/18463/13-ц, виданий 06.11.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02.08.2013. Державним виконавцем 13.12.2019 була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, яка 14.11.2022 була скасована. В ході оскарження дій державного виконавця стало відомо про втрату матеріалів виконавчого провадження, зокрема й оригіналу виконавчого листа. Судове рішення, яке є обов`язковим до виконання, не виконано, а виконавчий документ втрачено не з вини стягувача.

Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 127/18463/13-ц, виданого 06.11.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області.

Боржник в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомлено.

Враховуючи вищевикладене, думку заявника та її представника, а також положення підпункту 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України і ст. 223 ЦПК України, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність боржника (ухвала суду постановлена не виходячи до нарадчої кімнати та занесена до протоколу судового засідання).

Дослідивши матеріали заяви, заслухавши пояснення заявника та її представника, суд прийшов до висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.10.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області у цивільній справі № 127/18463/13-ц було ухвалено заочне рішення, яким, зокрема, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02.08.2013.

Як вбачається з матеріалів справи, за вищезазначеним судовим рішенням 06.11.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області Адамовій А.С. видано виконавчі листи, зокрема в частині стягнення аліментів.

03.06.2014 державним виконавцем Вишенського відділу ДВС ВМУЮ Наконечним С.С. було відкрито виконавче провадження № 43527402 з виконання вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів, про що винесена відповідна постанова.

13.12.2019 старшим державним виконавцем Замостянського відділу ДВС м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області Дячуком В.В. було винесено постанову про закінчення вищевказаного виконавчого провадження.

Постановою начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 14.11.2022 було скасовано вищевказану постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно із ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

З довідок № 67310/18.24-35 від 30.09.2022 і № 75487/18.24-35 від 04.11.2022, виданих Другим відділом державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), вбачається, що матеріали виконавчого провадження № 43527402 і виконавчий документ, виданий 06.11.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням від 01.10.2013 по справі № 127/18463/13-ц, втрачено.

В судовому засіданні встановлено, що вищевказаний виконавчий документ ні стягувачу, ні до суду не повертався, що підтверджується повідомленням Вінницького міського суду від 24.10.2022 та обставинами, вказаними заявницею.

Отже, враховуючи вищевикладене судом встановлено, що виконавчий документ було втрачено ДВС.

У відповідності до Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (надалі - Інструкція), за заявою сторони виконавчого провадження або з ініціативи виконавця відновленню підлягають, зокрема, втрачене виконавче провадження або його матеріали (абз. 1 п. 1 розділу XV Інструкції). Виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа (абз. 1 п. 3 розділу XV Інструкції). Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього дубліката виконавчого документа (крім випадків, передбачених абз. 2 п. 3 цього розділу) виносить постанову про відновлення втраченого (знищеного) виконавчого провадження і не пізніше наступного дня надсилає її стягувачеві та боржникові (абз. 1 п. 4 розділу XV Інструкції).

Враховуючи вищевикладене, відновлення втраченого виконавчого провадження не унеможливлюється діями заявника та залежить від волі виконавця щодо вчинення ним алгоритму дій необхідних для відновлення втраченого виконавчого провадження з дотриманням відповідних норм права, у тому числі щодо отримання дубліката виконавчого документа.

Чинне законодавство не покладає на стягувача обов`язок отримання дублікату виконавчого документа, а натомість наділяє таким правом як виконавчу службу з метою виконання покладених на неї Державою функцій, так і стягувача.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки виконавчий документ стягувачем було пред`явлено у встановлені законом строки і наразі виконавче провадження триває, дана заява пред`явлена стягувачем до закінчення строку встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ЦПК судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Також, Конституційний Суд України неодноразово звертав увагу, що право на виконання судового рішення є складовою права на справедливий судовий захист.

Виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав заявника, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 15 жовтня 2009 року у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (заява № 40450/04) встановив, що право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року; у справі «Глоба проти України» no. 15729/07 від 05 липня 2012 року). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V). У такому самому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Войтенко проти України» (Voytenko v. Ukraine) від 29 червня 2004 року, п. 53).

Держава зобов`язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Європейський суд з прав людини вказав, що саме на державу покладається обов`язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Суд вважає, що відсутність виконавчого документа, який є необхідною умовою для вчинення виконавчих дій, перешкоджає заявникові реалізувати у повній мірі свої законні права на виконання судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність видачі дублікату виконавчого документа, виданого 06.11.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням від 01.10.2013 по справі № 127/18463/13-ц, з метою забезпечення виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ч. 1 та ч. 2 ст. 18, ст.ст. 258-261, пп. 17.4 п. 17 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа виданого 06.11.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області за судовим рішенням від 01.10.2013 по справі № 127/18463/13-ц.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складеннядо Вінницького апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду складена 23.12.2022.

Суддя: