Справа №938/467/22
Провадження № 2/938/167/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області в складі

головуючого судді Чекан Н.М.

з участю секретаря судового засідання Івасюк Г.Ю.

представника позивача адвоката Артюшкової О.О., яка приймає участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Артюшкова О.О., звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення на її користь неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період 01.01.2022 року до 23.09.2022 року в сумі 14 910 гривень.

Ухвалою суду від 05.10.2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.05.2012 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який у подальшому розірвано на підставі рішення Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 29.01.2019 року в справі № 340/312/18. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Надалі 12.03.2018 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області ( справа № 340/613/17) винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 13.11.2017 року і до досягнення нею повноліття. 19.08.2019 року головним державним виконавцем Верховинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області Стефураком Р.М. відкрито виконавче провадження № 59831828. Проте, з січня 2022 року, згідно з розрахунком заборгованості по аліментах, виданого 13.09.2022 року державним виконавцем Верховинського відділу державної виконавчої служби у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Жиколяк М.В., станом на 12.09.2022 року за відповідачем є заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 16910 гривень. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем в судовому порядку не оскаржувався. Також позивач повідомила, що 09.09.2022 року відповідачем на її р/р було сплачено 2000 гривень. Таким чином, сукупний розмір заборгованості становить 14910 гривень. За прострочення зі сплати аліментів за період 01.01.2022 до 23.09.2022 року неустойка (пеня) становить 17849,03 гривень. Однак, враховуючи ч. 1 ст.196 СК України, відповідно до якої неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів не може бути більше 100% заборгованості, то просить стягнути з відповідача 14 910 гривень.

Ухвалою суду від 05.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

23.11.2022 року від відповідача до суду поступив відзив на позовну заяву, в якому він просить звільнити його від сплати пені, оскільки заборгованість вже повністю погашено. Крім того, вказав про те, що заборгованість виникла фактично з січня 2022 року, оскільки з початком воєнного стану в Україні він втратив усі джерела доходу, тому не міг фізично сплачувати аліменти. До січня 2022 року розмір аліментів становив 1600 гривень, а з січня 2022 року 2913,75 гривень. Про зміну розміру аліментів його ніхто не повідомив. Оскільки заборгованість по сплаті аліментів виникла з причин втрати роботи через військовий стан в Україні та в зв`язку зі сімейними обставинами (народження дитини у другому шлюбі), то він не міг в повному обсязі сплатити аліменти.

07.12.2022 року від представника позивача - адвоката Артюшкової О.О. поступила відповідь на відзив, в якій вона вказала, що з доводами сторона позивача не згідна, вважає, що вимоги щодо звільнення від сплати неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів є такими, що не підлягають задоволенню. Станом на день подання позовної заяви у ОСОБА_2 була наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 14910 гривень. Ця заборгованість склалася за період з 01.01.2022 року до 23.09.2022 року та, виходячи зі змісту доводів відповідача, викладених у відзиві, ним не оспорюється. Повне погашення заборгованості по аліментах було здійснено відповідачем платежами від 28.09.2022 року на суму 110 гривень, від 28.10.2022 року на суму 3000 гривень, від 07.11.2022 року на суму 8000 гривень, від 10.11.2022 року на суму 12260 гривень (копії квитанцій взято з матеріалів виконавчого провадження, оригінали знаходяться у відповідача). Таким чином, відповідач погасив заборгованість зі сплати аліментів після подання ОСОБА_1 позовної заяви у цій справі. Позивач просить стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів за період до 23.09.2022 року. А тому в розумінні поняття «не більше 100% заборгованості» у цій справі розмір неустойки (пені) має бути обчислено виходячи з розміру заборгованості, яка існувала станом на 23.09.2022 року, - 14910 гривень. Щодо зміни розміру аліментів сторона позивача зазначила, що законом не встановлено обов`язку виконавця повідомляти боржника про зміну розміру аліментів/заборгованості по аліментах у зв`язку зі зміною середньої заробітної плати по регіону. Але відповідач мав можливість дізнатися про зміну суми аліментів, яку він повинен сплачувати, шляхом направлення відповідної заяви до державного виконавця, перегляду відкритих статистичних даних про розмір середньої заробітної плати по регіону або під час спілкування з державним виконавцем. Тому вважає, що доводи відповідача про допущення заборгованості зі сплати аліментів у зв`язку з необізнаністю про їх розмір не можуть братися до уваги судом.

Позивач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.75), судовий виклик повернувся до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.96-98), її представник приймав участь у судовому засіданні в режимі відео конференції, клопотав про розгляд даної справи без участі позивача.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений тричі належним чином (а.с.49, 68,75,101), подав до суду відзив, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника позивача, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до такого висновку.

ОСОБА_2 та ОСОБА_6 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 17.02.2014 року складено відповідний актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконавчим комітетом Яблуницької сільської ради Верховинського району Івано-Франківської області (а.с. 10).

01.12.2017 року Верховинським районним судом Івано-Франківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11).

На підставі вищевказаного судового наказу 19.08.2019 року відкрито виконавче провадження № 59831828 (а.с. 12).

04.02.2021 року ОСОБА_6 зареєструвала шлюб із ОСОБА_7 , про що складено відповідний актовий запис № 20, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_8 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів станом на 12.09.2022 року за період з листопада 2017 року до серпня 2022 року сукупний розмір заборгованості відповідача по аліментах складає 16910 гривень (а.с. 18-20).

Відповідно до квитанції від 09.09.2022 року ОСОБА_2 сплатив 2010,05 гривень аліментів на рахунок ОСОБА_1 (а.с. 25).

Крім того, із квитанцій від 29.06.2022 року, 06.07.2022 року, 01.08.2022 року вбачається, що відповідач сплатив на рахунок позивача аліменти в сумі 1608,04 гривень за лютий поточного року в червні (а.с.22), за березень у липні 2022 року - в сумі 1608,04 гривень (а.с.23), за квітень у серпні поточного року - в сумі 1608,04 гривень (а.с.24).

Як вбачається з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 , здійсненого Верховинським ДВС, станом на 10.11.2022 року заборгованість по аліментах вищевказаного боржника в жовтні 2022 року становила 18210,5 гривень, а в листопаді поточного року відсутня (а.с.56).

У ст 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1ст.4 ЦПК).

У ч.ч. 1 та 3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.

Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

При цьому, за змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

У ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, у постанові від 03.04.2019 року в справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) Велика Палата Верховного Суду закріпила такий правовий висновок.

Передбачена в ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Доказів того, що ця заборгованість утворилась не з вини відповідача, останнім в порушення ст.81 ЦПК України суду не надано.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто, формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02.11.2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16.03.2016 року в справі № 6-2589цс15, від 03.02.2016 року в справі № 6-1477цс15, від 16.03.2016 року в справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Позивачем надано розрахунок пені за несвоєчасну сплату аліментів, відповідно до якого неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів на утримання дитини за період з 01.01.2022 року по 23.09.2022 року становить 17849,03 гривень. Однак, враховуючи ч. 1 ст.196 СК України, відповідно до якої неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів не може бути більше 100% заборгованості, то позивач просить стягнути з відповідача 14 910 гривень.

Перевіривши розрахунок позивача, суд вважає, що він відповідає вищевказаній правовій позиції. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідачем розмір пені не оспорюється, але він просить звільнити його від її сплати, оскільки ним у ході розгляду справи судом повністю погашено заборгованість по аліментах, яка виникла фактично з січня 2022 року з причин втрати роботи через військовий стан в Україні та в зв`язку зі сімейними обставинами (народження дитини у другому шлюбі).

Відповідно до ч.2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Наведена норма узгоджується з положенням ч.3 ст.551 ЦК України, згідно з якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналіз вказаних положень законодавства дає підстави для висновку, що зменшення розміру неустойки є правом суду, яке він може реалізувати за результатами дослідження обставин матеріального та сімейного стану платника аліментів, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, і які підтверджено відповідними доказами, та за умови дотримання, у разі зменшення неустойки, інтересів дитини, яка і є власником несплачених аліментів, враховуючи при цьому завдання СК України та ЦК України. Слід враховувати, що для наявності підстав для зменшення неустойки достатньо встановити одну з таких обставин: (1) матеріальний стан платника аліментів; (2) сімейний стан платника аліментів; (3) інші обставини, які мають істотне значення. При вирішенні цього питання також слід враховувати, що неустойка не повинна бути надмірним тягарем, яка би спотворювала її розумне стимулююче призначення у відповідних відносинах, та не стати джерелом збагачення її отримувача. Також слід врахувати, що при реалізації судом свого права зменшити розмір неустойки, зменшується не визначений законом її розмір, а сама сума неустойки, визначена виходячи з цього розміру.

З огляду на те, що заборгованість зі сплати аліментів виникла саме після початку війни та на момент розгляду справи судом відсутня, а також те, що відповідач не заперечує свого обов`язку щодо подальшої сплати аліментів, то суд, діючи розумно та обачливо, з метою недопущення того, щоб ця неустойка була надмірним тягарем для відповідача, виходячи з встановлених обставин у даній справі, доходить висновку про наявність підстав для зменшення розміру неустойки наполовину, тобто до розміру 7455 гривень.

У ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суду зазначаються розподіл судових витрат.

Так, згідно зі ч. 1, ч.2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи, до яких належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.

У ч. 1 ст. 141 ЦПК України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

У ч. 9 ст. 141 ЦПК України закріплено, що у випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, який не сплачував аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки, то суд вважає, що з нього на користь держави слід стягнути судовий збір в повному розмірі, а саме 992,4 гривень.

За змістом п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Сторона позивача у ході розгляду даної справи подала до суду доказ про понесені нею витрати на професійну правничу допомогу (а.с.82-89), які одночасно направлено й відповідачу (а.с.89 зворот), та ним отримано 13.12.2022 року (а.с.100).

Зокрема, між адвокатом Артюшковою О.О. та позивачем ОСОБА_1 22.09.2022 року укладено договір № 10/22 про надання правничої (правової) допомоги (а.с.87-88), в якому сторонами узгоджено фіксований розмір гонорару 3000 гривень у справі про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (п.3.1).

Як вбачається з наданих стороною позивача квитанцій, позивач сплатила адвокату 3000 гривень (паперові копії електронних документів скріншотів платежів від 31.10.2022 року на суму 1000 гривень, від 11.11.2022 року на суму 2000 гривень) та 126 гривень поштових витрат - копії поштових квитанцій від 25.10.2022 року на суму 40 гривень, від 25.10.2022 року на суму 23 гривні, від 04.11.2022 року на суму 23 гривні, від 04.11.2022 на суму 40 гривень. (а.с.84-86).

У ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ч.ч.1-6 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року в справі №922/1964/21, провадження №12-14гс22 висловила позицію, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити не співмірність витрат на правову допомогу, посилаючись на не співмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів справи, кількість підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи тощо.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати на професійну правничу допомогу на суму 3000 гривень є співмірними зі складністю цієї справи, ціною позову, обсягом матеріалів справи, кількість підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи. Наданий адвокатом Артюшковою О.О. обсяг послуг відповідає критерію реальності та співмірності таких витрат, розумності їхнього розміру, підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає. Зокрема, нею здійснено ознайомлення з документами, вивчення судової практики, складання позовної заяви, вивчення відзиву на позов з додатками, підготовку відповіді на відзив, участь у 3-х судових засіданнях. При цьому суд враховує, що з 01.10.2022 року мінімальна заробітна плата становить 6700 гривень, а прожитковий мінімум для працездатних осіб в поточному році становить з 1 липня 2022 року- 2600 гривень, з 1 грудня 2022 року- 2684 гривні.

Враховуючи, що даний спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, який не сплачував аліменти на утримання своєї неповнолітньої дочки (ч. 9 ст.141 ЦПК України), то суд вважає, що з ньогона користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 гривень та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, в сумі 123 гривень.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 263-265 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.01.2022 року по 23.09.2022 року в сумі 7455 (сім тисяч чотириста п`ятдесят п`ять) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, в сумі 126 (сто двадцять шість) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та проживання:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: с. Полянки Верховинського району Івано-Франківської області.

Суддя Наталія ЧЕКАН