Справа № 539/4891/21
Провадження № 2/539/367/2022
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді - Даценка В.М.,

з участю секретаря - Ковтун І.О.,

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Фінфорс» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 13.03.2019 року між ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун», було укладено електронний Кредитний договір №510615-А на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом ТОВ «СС Лоун» №0211-1 від 02.11.2018 року. Правила розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» www.ccloan.ua в розділі https:www.ccloan.ua/yuridichna-informatsiya/ і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі позивач, мав та має можливість ознайомитись з цими та іншими документами перед укладанням Кредитного договору.

Згідно умов вказаного кредитного договору від 13.03.2019 р. відповідач отримав від TOB «СС ЛОУН» кредитні кошти у розмірі 3 100.00 грн. на строк до 10.04.2019 р. та з фіксованою процентною ставкою 1,33 % в день. (п.2.2. Договору), шо складає 485,45% реальної річної процентної ставки за кредитом (п. 5.7. Договору).

30.07.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № , згідно з яким до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між первісним кредитором та фізичним особами.

Згідно з умовами вищевказаного договору факторингу, всі права кредитора за договором споживчого кредиту, укладеного з ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «Фінфорс».

Про укладення відповідного договору факторингу вищезазначене відступлення права вимоги за грошовим зобов`язанням відносно відповідача, останньому було повідомлено на електрону пошту листом від 30.07.2019 р. в порядку передбаченому таким договором.

Відповідно до реєстру відступлених прав вимоги,що були відступлені на користь ТОВ «Фінфорс» право вимоги до Відповідача становило 8 253,75 грн., з яких:

3 100,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло заборгованості);

3 619.25 грн. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами;

1 534, 50 грн. - заборгованість за штрафними санкціями.

ТОВ «Фінфорс» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «Фінфорс» права вимоги за договором споживчого кредитування від 13.03.2019 р.

Станом на дату написання позовної заяви відповідач зовсім не погашала суму заборгованості за кредитним договором, а тому ТОВ «Фінфорс» прохало суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» 8 253,75 грн. заборгованості за договором від 13.03.2019 року №510615-А, з яких:

3 100,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло заборгованості);

3 619.25 грн. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами;

1 534, 50 грн. - заборгованість за штрафними санкціями.

Крім того, ТОВ «Фінфорс» прохало стягнути з відповідача на користь товариства судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням, прохаючи розглядати справу без його участі, позовні вимоги прохав задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Антіхович В.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що договір було укладено до 10.04.2019 року, а тому нараховані відсотки та пеня після цієї дати задоволенню не підлягають. В свою чергу додаткова угода №1 від 10.04.2019 року до кредитного договору №510615-а від 13.03.2019 року, якою передбачено пролонгацію дію договору не містить підпису відповідача.

З`ясувавши обставини справи дослідивши докази в порядку письмового провадження, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 13.03.2019 року між ТОВ «СС Лоун» та ОСОБА_1 , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «СС Лоун», було укладено електронний Кредитний договір №510615-А на підставі Правил надання коштів в кредит ТОВ «СС Лоун», затверджених наказом ТОВ «СС Лоун» №0211-1 від 02.11.2018 року. Правила розміщені у вільному доступі на Веб-сайті ТОВ «СС ЛОУН» www.ccloan.ua в розділі https:www.ccloan.ua/yuridichna-informatsiya/ і будь-яка особа, яка бажає отримати кредит, в тому числі позивач, мав та має можливість ознайомитись з цими та іншими документами перед укладанням Кредитного договору.

Згідно умов вказаного кредитного договору від 13.03.2019 р. відповідач отримав від TOB «СС ЛОУН» кредитні кошти у розмірі 3 100.00 грн. на строк до 10.04.2019 р. та з фіксованою процентною ставкою 1,33 % в день. (п.2.2. Договору), шо складає 485,45% реальної річної процентної ставки за кредитом (п. 5.7. Договору).

Статтею 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законами України "Про електронну комерцію" та "Про електронний цифровий підпис", чинним станом на час виникнення спірних правовідносин.

Статтею 1 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.

Згідно статті 4 Закону України "Про електронний цифровий підпис", електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.

Статтею 6 Закону України "Про електронний цифровий підпис" передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.

Відповідно до частини 2 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно із частиною 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" (зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «СС Лоун»https:www.ccloan.ua/, де він мав змогу ознайомитись з текстом Примірного Кредитного договору, Правилами та інформацією, передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією Товариства, фінансовим звітом тощо, пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «СС Лоун».

Під час здійснення реєстрації в ІТС Товариства, відповідач:

1. надав всі свої особисті дані

2. надав згоду на обробку персональних даних,

3. створив особистий кабінет;

4. пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, на яку в подальшому, були перераховані кредитні кошти;

Надалі для безпосереднього оформлення кредиту відповідач в ІТС Товариства обрав бажану суму кредиту та строк кредитування; ознайомився з текстом Примірного кредитного договору, що пропонувався для укладання, Правилами, інформацією зазначеною в частині 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою необхідною інформацією, шляхом перенаправлення (відсилання) до них/неї, що повністю відповідає частині 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», про що відповідач поставив відповідну відмітку в ІТС Товариства, після чого створив заявку на отримання кредиту згідно обраних відповідачем умов .

Ознайомився в Особистому кабінеті з Паспортом кредиту - інформація, яка надається споживачу до укладення договору (стандартизована форма) в порядку, за формою та за змістом, що передбачені статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» та іншою необхідною інформацією.

Після прийняття кредитодавцем позитивного рішення щодо надання кредиту позичальнику кредитодавець зробив позичальнику пропозицію в її Особистому кабінеті укласти електронний кредитний договір, який містив усі істотні умови, і з якими заявник мав можливість ознайомитись до моменту укладання кредитного договору.

Після прийняття позичальником умов кредитного договору позивач уклала з Товариством електронний Кредитний договір, який був підписаний позивачем у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11 і статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Після укладання кредитного договору 13 березня 2019 року о 16 год. 53 хв. 44 сек. відповідач отримав кредит від кредитодавця в сумі 3 100,00 грн. на свою платіжну карту №516874ХХ ХХХХ 6469.

ТОВ «СС Лоун» виконало свої зобов`язання перед позичальником за кредитним договором та надало йому кредит в сумі 3 100,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку Позичальника (а.с.49).

Нарахування процентів здійснюється та фактичну кількість календарних днів користування кредитом, починаючи з дня наступного за днем надання кредиту позичальнику і припиняється в останній день строку користування кредитом(включно), за умови вчасного повернення позичальником суми кредиту та нарахованих процентів, а також відсутності укладеної сторонами додаткової угоди щодо пролонгації строку користування кредитом (п.5.1 Договору).

Відповідно до вимог чинного законодавства України Загальна вартість кредиту для позичальника з урахуванням суми кредиту, розміру процентів за користування кредитом, за умови дотримання позичальником графіку платежів, становить суму, що вказана в кредитному договорі (п. 5.8. Договору).

За даним кредитним договором не діяла акційна пропозиція за діючою на момент підписання договору програмою лояльності Кредитодавця.

Вказані кредитні кошти були направлені Позичальнику у безготівковій формі на вказану ним банківську картку.

У разі прострочення Строку користування кредитом, вказаного в п. 1.2. цього Договору, протягом більш як 30 (тридцяти) календарних днів поспіль. Позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 50 (п`ятдесят) відсотків від суми кредиту, отриманого за цим Договором (п. 8.3. Договору).

У встановлений термін відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а тому вимоги про стягнення суми кредиту є правомірними.

Також суд погоджується з доводами позивача щодо нарахування відсотків та пені, однак при цьому не погоджується з періодом їх нарахування.

Так, позивачем не надано суду доказів того, що 10.04.2019 року між сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду до Кредитного договору №510615-А від 13.03.2019 року, відповідно до якої сторони домовились продовжити строк користування кредитом на 29 календарних днів, який розпочинає свою дію з 11.04.2019 року. Наданий примірник додаткової угоди не містить підпису відповідача (а.с.9)

Відтак суд вважає неправомірним нарахування відповідачу відсотків за користування кредитними коштами після 10.04.2019 року. Таким чином сума заборгованості відповідача за процентами за користування кредитними коштами становить 1154,44 грн.

30.07.2019 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «СС Лоун» та ТОВ «Фінфорс» було укладено договір факторингу № , згідно з яким до позивача перейшло право вимоги за кредитними договорами, що були укладені між первісним кредитором та фізичним особами.

Згідно з умовами вищевказаного договору факторингу, всі права кредитора за договором споживчого кредиту, укладеного з ОСОБА_1 перейшли до ТОВ «Фінфорс».

ТОВ «Фінфорс» не нараховувало ніяких сум заборгованості за кредитним договором відносно позичальника, а вказаний розмір заборгованості є незмінним з моменту отримання ТОВ «Фінфорс» права вимоги за договором споживчого кредитування від 13.03.2019 р.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про укладення відповідного договору факторингу вищезазначене відступлення права вимоги за грошовим зобов`язанням відносно відповідача, останньому було повідомлено на електрону пошту листом від 30.07.2019 р. в порядку передбаченому таким договором.

Суд приходить до висновку, що на час звернення позивача до суду з даним позовом заборгованість позичальника по кредитному договору перед ТОВ «Фінфорс» не виконана і складає 5788,94 грн., з яких:

3 100,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло заборгованості);

1154,44 грн. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами;

1 534, 50 грн. заборгованість за штрафними санкціями.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У відповідності ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тож з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1592,11 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 526, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 2-13, 81, 141, 247, 264, 265, 280 ЦПК України, суд , -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (, юридична адреса: 01042, м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», кабінет 508-2) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (ідентифікаційний код: 41717584) суму боргу за кредитним договором №510615-А від 13.03.2019 р. в розмірі 5788 (вісім тисяч двісті п`ятдесят три) грн 94 коп., із яких: 3 100,00 грн. заборгованість за кредитом (тіло заборгованості); 1154, 44 грн. заборгованість за процентами за користування кредитними коштами; 1 534, 50 грн. заборгованість за штрафними санкціями.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (ідентифікаційний код: 41717584) судові витрати, які складаються з судового збору у розмірі 1592,11 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.02.2022.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко