РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року

м. Рівне

Справа № 569/231/20

Провадження № 22-ц/4815/934/22

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Боймиструк С.В.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевич С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2022 року у справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії Служби безпеки України,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року Служба безпеки України в особі представника за довіреністю ОСОБА_2 звернулася до Рівненського міського суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії Служби безпеки України.

Просили стягнути з ОСОБА_1 на користь Служби безпеки України витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії Служби безпеки України, в розмірі 84 761,21 грн. та судові витрати в сумі 1921,00 грн.

Заочним рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 березня 2020 року позов задоволено.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 жовтня 2021 року скасоване заочне рішення суду та призначено справу до розгляду з викликом сторін у судове засідання.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Служби безпеки України витрати, пов`язані з його утриманням в Національній академії Служби безпеки України, в розмірі 84 761,21 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921 грн. 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення суду через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не дослідив однієї з ключових обставин даної справи, а саме щодо того чи підлягає вирішення даного спору в порядку цивільного судочинства. Покликаючись на практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду (справи №804/285/16, №818/1688/16, №1.380.2019.002335, №810/2610/16, №263/1411/18, №489/5970/19) доводить, що даний спір належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Вказує, що матеріали справи не містять жодного належного і допустимого доказу/підтвердження про те, що Позивачем було фактично понесено витрати у сумі 84761,21 грн. Більше того, не міститься і відомостей про те, що такі послуги були фактично надані Відповідачу. Всі розрахунки формуються виключно на даних СБУ, без наявності будь-яких первинних документів, котрі б підтверджували зазначене. ОСОБА_1 заперечує факт надання послуг з утриманням в Національній академії Служби безпеки України у розмірі 84761,21 грн.

Стверджує, що копії долучені до позовної заяви не засвідчені належним чином, а тому не могли враховуватись судом.

Просить оскаржуване рішення суду скасувати та закрити провадження у справі.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що наказом Національної академії СБУ від 09.08.2015 № 590-ос «Про зарахування на навчання» на підставі Правил прийому до Національної академії Служби безпеки України у 2015р. та рішення Приймальної комісії від 08.08.2015р., протокол № 27, ОСОБА_1 зарахований з 09.08.2015р. курсантом першого курсу денної форми навчання за напрямами за державним замовленням згідно з додатком.

Відповідно до додатку до наказу, ОСОБА_1 зарахований на перший курс за напрямом підготовки освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра 6.160102 Державна безпека (спеціалізація - поглиблене вивчення іноземних мов) в НА СБУ та прийнятий на військову службу (навчання) за контрактом про проходження військової служби (навчання) курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів СБУ.

09.08.2015 відповідачем ОСОБА_1 та СБУ в особі т.в.о. ректора НА СБУ полковника Кудінова С.С. згідно із розділом II Положення про проходження військової служби (навчання) за контрактом курсантами (слухачами) вищих навчальних закладів Служби безпеки України, затвердженим Указом Президента України від 07.11.2001 № 1053 укладено контракт про проходження військової служби (навчання) курсантами (слухачами) вищих військових навчальних закладів СБУ, на 4 роки 11 місяців з 09.08.2015 до 30.06.2020.

Наказом НА СБУ від 22.05.2019 № 347-ос відповідно до пункту 5 частини першої статті 46 Закону України "Про вищу освіту" та підпункту "є" пункту 80 Положення припинено чинність контракту, відповідача відраховано з навчання в НА СБУ - у зв`язку з небажанням продовжувати навчання та відповідно до пункту "а" частини першої та підпункту "ж" пункту 2 частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" звільнено з військової служби - у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

У статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Тобто в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - це діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби регулює Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу».

За змістом частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Одним з видів військової служби є військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів) (частина шоста зазначеної статті).

Таким чином, навчаючись у вищому навчальному закладі СБУ, особа проходить військову службу, яка відповідно до зазначених норм КАС України вважається публічною службою.

У Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 12 червня 2006 року № 964 (далі - Порядок), визначено механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и», «і» частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі (далі - витрати).

Витрати відшкодовуються Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управлінню державної охорони, СБУ, Службі зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбі.

Згідно з пунктом 7 Порядку в разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Спори щодо проходження публічної служби від моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 705/1664/17, якою підтверджено/підтримано аналогічний висновок Великої Палати Верховного Суду, зроблений у постанові від 12 грудня 2018 року у справі № 804/285/16, у якій Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків, викладених у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 461/5577/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 820/5761/15.

Посилання місцевого суду на правову позицію викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 року по справі №607/3693/17 є помилковим.

Так, колегія суддів зазначає, що зазначені висновки не є релевантними до спірних правовідносин, оскільки суб`єктний склад учасників відносин та предмет позову у вказаній постанові суду касаційної інстанції не є тотожним зі справою, що розглядається.

З цього приводу слід зазначити, що зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду (судів) визначається обставинами кожної конкретної справи. При цьому враховується тотожність суб`єктного складу учасників відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин).

У даному випадку, предметом спору у справі, що розглядається є відшкодування СБУ витрат, пов`язаних з утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому закладі, яке регулюються приписами Порядку №964 прийнятого у відповідності до вимог частини 10 статті 25 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" та положеннями вказаного Закону, норми яких є спеціальними, натомість у справі на яку посилається апелянт правовідносини регулюються Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів (із змінами, внесеними згідно Постанови КМУ № 511 від 17 липня 2013 року), Порядком працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 та Законом Україну "Про освіту".

Із урахуванням наведеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, тому суд першої інстанції, розглянувши справу в порядку цивільного судочинства, та вирішивши спір по суті, діяв не як суд, встановлений законом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині і закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Відповідно до частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково із закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до частини четвертої статті 377 ЦПК України у разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору,

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, то відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України підлягає роз`ясненню позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню, із закриттям провадження у справі.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 377, 382 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2022 року скасувати, провадження у справі за позовом Служби безпеки України до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в Національній академії Служби безпеки України закрити.

Роз`яснити позивачеві його право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про направлення справи до відповідного суду адміністративної юрисдикції.

Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, на неї протягом тридцяти днів може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Хилевич С.В.