ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/713/22 Доповідач - Дикун С.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 вересня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Дикун С.І.

суддів - Парандюк Т. С., Храпак Н. М.,

з участю секретаря - Іванюта О.М.

представника відповідача ОСОБА_1

адвоката Череватого П.М.;

представника позивачки ОСОБА_2

адвоката Михалюка В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 607/21653/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Череватий Петро Миколайович на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання матері, ухваленого суддею Стельмащуком П.Я., -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на її утримання до 3 000 грн., щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2014 у справі №607/21383/13-ц з відповідача на її користь стягуються аліменти на її утримання в розмірі 200,00 грн., щомісячно, починаючи з 18.11.2013 року. На виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист про примусове стягнення аліментів у відповідності до вищевказаного рішення суду, проте за заявою стягувача виконавчий документ було повернуто, оскільки відповідач добровільно погодився фінансово допомагати. Однак, станом на день подання позову відповідач матеріальної допомоги не надає, на усні прохання відповідає відмовою. Її матеріальний стан залишається важким, додаткових прибутків, окрім пенсії, у неї немає, крім того, існують додаткові витрати на продукти харчування, ліки та комунальні платежі. Відповідач працює та отримує стабільну заробітну плату, що дозволяє надавати їй матеріальну допомогу у заявленому розмірі.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2022 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання матері задоволено частково.

Збільшено розмір аліментів, встановлених рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2014 у справі №607/21383/13-ц, та стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 1500,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 454,00 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Череватий П.М. просить скасувати рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2022 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Вказує на те, що позивачкою неправильно обрано спосіб захисту своїх прав та інтересів. В позовній заяві не вказано на наявність будь-якої з обставин зміни матеріального стану відповідача як на підставу своїх вимог. Прохальна частина не містить вимоги про збільшення розміру аліментів, які вже стягуються згідно раніше прийнятого рішення, а просить стягнути аліменти на її утримання.

Крім того, відповідач не заперечує що є сином позивачки, однак вважає, що матір не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Вона жодного разу в позасудовому порядку не зверталася до нього з проханням про матеріальну допомогу.

Зазначає, що суду необхідно було встановити середній розмір щомісячних витрат, які несе ОСОБА_2 на придбання медикаментів та утримання житла та врахувати наявність у неї інших повнолітніх дітей.

Відзив у визначений судом термін до суду не надійшов.

Під час розгляду справи в апеляційному суді представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Череватий П.М. підтримав апеляційну скаргу в її межах та просив задовольнити вимоги апеляційної скарги.

Представник позивачки ОСОБА_2 адвокат Михалюк В.І. апеляційну скаргу заперечив, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. Пояснив, що його довірителька дійсно потребувала збільшення розміру аліментів, позов пред`явила виключно до відповідача, оскільки мала дані про його місце перебування. Дві дочки також не надають матері допомоги, однак, до них вона вимоги не ставила, так як не знала їх точну адресу. Представник позивачки не може повідомити про наявність потреби його довірительки у збільшенні розміру аліментів на момент розгляду справи судом, оскільки ОСОБА_2 з березня 2022 року виїхала по програмі гуманітарної допомоги у Німеччину у зв`язку із воєнним станом. Тобто, як на момент ухвалення оскаржуваного рішення, так і на даний час ОСОБА_2 перебуває у Німеччині, де отримує забезпечення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є матір`ю відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06.02.1981).

Також позивачка є матір`ю двох повнолітніх дочок - ОСОБА_3 (проживає в Росії) та ОСОБА_4 (проживає в Канаді), котрі не надають матері матеріальної допомоги, однак місце проживання їх позивачці невідоме, у зв`язку з чим вимоги про стягнення аліментів на її утримання та збільшення їх розміру вона пред`явила тільки до сина ОСОБА_1 , що стверджується представником позивачки.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2014 у справі №607/21383/13-ц з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 200,00 грн., щомісячно, починаючи з 18.11.2013.

На виконання вищевказаного рішення суду 27.01.2014 видано виконавчий лист.

Постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 15.12.2014 виконавчий лист повернено стягувачеві без подальшого виконання, у зв`язку із надходженням відповідної заяви стягувача ОСОБА_2 .

Із 15.12.2014 року виконавчий лист не пред`являвся до виконання і на даний час знаходиться у стягувачки ОСОБА_2 .

Позивачка ОСОБА_2 є пенсіонеркою, перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію за віком, розмір якої за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 складає 22 148,43 грн., що підтверджується довідкою про доходи №5464 6218 9844 2414 від 16.11.2021, тобто близько 2000 грн. на місяць.

Згідно відомостей Управління соціальної політики Тернопільської міської ради ОСОБА_2 станом на 16.11.2021 не зареєстрована як одержувач допомог, про що видана довідка №7531 від 16.11.2021.

02.11.2021 Дочірнім підприємством «Люкс - Житло - 1» приватного підприємства «Люкс» видано довідку №1304 про те, що ОСОБА_2 , як співвласник, проживає одна та зареєстрована у чотирьохкімнатній квартирі по АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданим 21.08.1996 Міським бюро технічної інвентаризації, запис у реєстровій книзі №15005.

Згідно повідомлення про надання субсидій №124591, ОСОБА_2 призначено готівкову субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг за адресою АДРЕСА_1 , з листопада 2021 року по квітень 2022 року, включно, щомісяця в сумі 2001,73 грн.

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарної хворої №00877 виданої 11.02.2022 Тернопільським некомерційним підприємством «Тернопільська комунальна міська лікарня №2» Спеціалізоване кардіологічне відділення, ОСОБА_2 знаходилася на стаціонарному лікуванні у кардіологічному відділенні з 02.02.2022 по 11.02.2022. В подальшому рекомендовано спостереження у лікарів, вживання ліків та інше.

Стороною позивача до матеріалів справи також долучено платіжні документи щодо витрат на ліки та лікування позивачки за період з жовтня 2021 року по січень 2022 року.

Відповідач ОСОБА_1 з 15.09.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 виданим 15.09.2007 виконавчим комітетом Березівської сільської ради Хустського району Закарпатської області.

У даному шлюбі у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася дочка ОСОБА_8 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 видане 25.09.2009 Березівською сільською радою Хустського району Закарпатської області).

Згідно повідомлень відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради №266/28-03 від 03.02.2022 та Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Добровдім» №2 від 16.02.2022, ОСОБА_1 разом з дружиною ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_8 зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 .

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 01.02.2022 №70, ОСОБА_1 за період з жовтня 2020 року по січень 2021 року отримував заробітну плату в загальному розмірі 21 000 грн., за період з лютого 2021 року по липень 2021 року - інформація про доходи відсутня.

ОСОБА_1 станом на 27.01.2022 не зареєстрований як одержувач допомоги, про що Управлінням соціальної політики Тернопільської міської ради видана довідка №340 від 27.01.2022.

Згідно довідки №10 від 03.02.2022, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається в Тернопільській художній школі імені Михайла Бойчука в 2 класі, відділ «Образотворче мистецтво». У період з листопада 2021 року по січень 2022 року ОСОБА_1 в рахунок оплати навчання дочки у художній школі здійснено переказ коштів по 263,00 грн. щомісяця, що підтверджується дублікатами відповідних квитанцій АТ КБ «ПриватБанк».

Згідно виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного, санаторного) хворого ТБ 09 від 13.04.2010, ОСОБА_1 в період з 11.03.2009 по 13.04.2010 перебував на стаціонарному лікуванні з приводу туберкульозного захворювання. В подальшому рекомендовано продовжити лікування, приймати ліки, спостерігатися у лікаря.

Задовольняючи частково позовні вимоги та збільшуючи розмір аліментів на утримання матері з 200 грн. до 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог, пославшись, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, які стягуються за рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 24.01.2014 року, оскільки позивачка ОСОБА_2 є непрацездатною особою і потребує матеріальної допомоги .

Однак, погодитися із таким висновком суду неможливо, оскільки до нього суд дійшов при неповному з`ясуванні обставин справи та неправильному застосуванні норм матеріального права.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц (касаційне провадження № 61-2386сво19).

Глава 17 СК України, у якій містяться норми щодо обов`язку повнолітніх дочки, сина утримувати батьків, не містить положення про можливість зміни розміру аліментів на батьків, визначених рішенням суду, за рішенням іншого суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Відповідно до ч.9 статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону).

До спірних правовідносин судом застосовано статтю 192 СК України за аналогією закону, як таку що регулює подібні за змістом правовідносини.

Згідно з вимогами статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись із позовними вимогами ОСОБА_2 свої доводи зводила до того, що є пенсіонеркою за віком, отримує пенсію у відповідному розмірі, інших джерел доходів немає, враховуючи матеріальне становище потребує матеріальної допомоги. На виконанні у відділі ДВС перебував виконавчий лист про примусове стягнення аліментів відповідно до рішення Тернопільського міськрайонного суду у справі №607/21383/13-ц від 24.01.2014, однак за її особистою заявою виконавчий лист було повернуто. Заява була викликана добровільним бажанням не створювати синові додаткових фінансових проблем та обіцянкою останнього допомагати добровільно. Проте, син не допомагає. Ситуація на даний момент не змінилася, її матеріальний стан залишається важким, витрати на життя збільшуються (комунальні платежі, продукти харчування та засоби першої необхідності, ліки). Тому виникла потреба звернутися в суд з позовом про збільшення розміру аліментів (а.с.2).

Разом з тим, позивачкою ні у позові не вказано, ні у суді не доведено потреби у зміні розміру аліментів у розумінні ст.192 СК України, тобто не доведено зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів, а саме обставин, визначених статтею 192 СК України, з якими закон пов`язує можливість зміни розміру аліментів визначеного за рішенням суду.

Збільшення витрат на життя у вигляді комунальних платежів, здорожчання продуктів харчування та засобів першої необхідності, ліків, на що посилається позивачка, не є тими обставинами, як б вказували на зміну матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів.

Окрім того, виконавчий лист, виданий 27.01.2014 на виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24.01.2014 у справі №607/21383/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання в розмірі 200,00 грн., щомісячно, починаючи з 18.11.2013, постановою головного державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 15.12.2014 було повернено стягувачеві без подальшого виконання, у зв`язку із надходженням відповідної заяви стягувача ОСОБА_2 . Фактично із 15.12.2014 позивачка не пред`являла виконавчий лист до виконання. Окрім того, після твердження позивачки про зміну її матеріального стану у зв`язку із здорожчанням продуктів, придбанням ліків та оплатою комунальних послуг, вона не звернула до виконання виконавчий лист, тобто потреба до стягнення аліментів у розмірі, визначеному рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 січня 2014 року, у позивачки була відсутня. Зазначений висновок не може бути спростований надуманими доводами позивачки, що виконавчий лист не пред`являвся нею до виконання у зв`язку із небажанням створювати сину фінансові труднощі.

Судом також установлено, що позивачка ОСОБА_2 на час розгляду справи у суді і на даний час перебуває у Німеччині по програмі гуманітарної допомоги у зв`язку із воєнним станом та отримує забезпечення, про що заявив її представник.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, що позивачкою не вказано на наявність будь-якої з обставин зміни матеріального стану позивачки в розумінні вимог ст.192 СК України як на підставу своїх вимог, а також такі обставини не були доведені позивачкою під час розгляду справи та не встановлені судом.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання позивачки на те, що її матеріальний стан залишається важким, витрати на життя збільшуються (комунальні платежі, продукти харчування та засоби першої необхідності, ліки), тому виникла потреба звернутися в суд з позовом про збільшення розміру аліментів, не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини не вказують на наявність будь-якої з обставин зміни матеріального стану позивачки в розумінні вимог ст.192 СК України, а тому не є підставою для збільшення розміру аліментів.

Таким чином, вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позовних вимог позивача, допустив неправильне застосування норм матеріального права, не повно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, не надав їм належної оцінки, висновки суду не ґрунтуються на обставинах справи.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, заслуговують на увагу, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції, тому вимоги скаржника підлягають задоволенню апеляційним судом, а рішення суду скасуванню із ухваленням нового рішення у справі про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції у разі зміни чи скасування рішення суду змінює відповідно розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України відповідачу слід компенсувати судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 274, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України суд апеляційної інстанції, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Череватий Петро Миколайович, задовольнити .

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 травня 2022 року скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів відмовити.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги у розмірі 1362 грн. за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, окрім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 19 вересня 2022 року .

Головуюча С.І. Дикун

Судді: Т.С. Парандюк

Н.М. Храпак