РІШЕННЯ

Іменем України

29.09.2022 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої - судді Марків Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Чапля В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди.

Позов мотивує тим, що 02.05.2021 року у м.Львові по вул.Городоцькій, буд.179, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW-X3», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та належного йому автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого автомобiль позивача зазнав технiчних пошкоджень. Цивільно-правова вiдповiдальнiсть відповідача була застрахована у ПрАТ УСК «КНЯЖА ВIЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на пiдставi полiса ОСППВВHT3 № 202058731 вiд 03.12.2020. Цивільно-правова вiдповiдальнiсть позивача була застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО на підставі поліса ОСППВВНТЗ №201828555 від 03.12.2020 року, ОСОБА_2 визнала свою вину вiдносно події ДТП вiд 02.05.2021 року, про що складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду (Європротокол), а тому вiдповідно до закону у водіїв цих транспортних засобів є згода щодо обставин її скоєння ДТП 19.05.2021 судовим експертом Галамай Б.І. було проведено огляд автомобіля позивача HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_3 та описано технiчнi пошкодження від ДТП, що мало місце 02.05.2021 у м. Львов, по вул. Городоцькій,179. Згідно висновку експерта № 59 судовим скспертом Галамай Б.Г. було розраховано розмір шкоди, де визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_3 наслідок його пошкодження при ДТП 02.05.2021 року з врахуванням результатів його обстеження 19.05.2021 в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин) тощо становить 60 386, 14 грн. В свою чергу, вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіціента фізичного зносу складових автомобіля HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження при ДТП 02.05.2021, з врахуванням результатiв його обстеження 19.05.2021 в цiнах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин) тощо становить 26 625, 14 грн. Вартість відновлювального ремонту в сумі 26 625, 14 грн., що розраховано згідно висновку експерта № 59 належить до виплати за рахунок з ПРАТ УСК «КНЯЖА ВIСННА ІНШУРАНС ГРУП» на пiдставi полiса OCППBBНT3 Ne 202058731 від 03.12.2020. Решту суми, різницю між фактичним розміром школи і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) в сумі 33 761 грн., на думку позивача, слід покласти на ОСОБА_2 .

Враховуючи вищевикладене, просить стягнути з відповідача на користь позивача 33761,00 грн., завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, а також судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн., 3000,00 грн. за проведення експертизи та судові витрати на правову допомогу.

Не погоджуючись з позовом, від представника відповідача - адвоката Малишака А.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Відзив мотивують тим, що проведення огляду транспортного засобу експертом за відсутності іншого учасника ДТП, що позбавило відповідача можливості оглянути пошкоджений транспортний засіб та висловити свої зауваження та заперечення з приводу того, що відповідні пошкодження можуть бути не пов`язані із дорожньо-транспортною пригодою. Окрім цього, вказує, що існують розбіжності між Актом огляду експерта та повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду в частині опису характеру пошкоджених деталей. Також, експертом не було враховано обставини, які саме деталі піддавались ремонту раніше, чи були вони раніше замінені, якщо так, то коли саме, що безпосередньо впливає на розрахунок коефіцієнта зносу. Окрім цього, у відзиві зазначається, що станом на сьогоднішній день не встановлено чи позивач фактично здійснив відновлювальний ремонт автомобіля.

В подальшому, в процесі розгляду справи від позивача надійшла заява про відмову від частини позовних вимог в сумі 8198,76 грн. матеріальної шкоди, в якій просили просив прийняти відмову від частини позову в цій частині, а в іншій частині позовних вимог в сумі 25562,24 грн. просив продовжити судовий розгляд.

Позивач у судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без його участі та участі його представника, підтримали позов з урахуванням поданої ним 28.09.2022 року заяви про відмову від частини позовних вимог в сумі 8198,76 грн. та підтримання позову в частині суми відшкодування в розмірі 25562,24 грн.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Щодо розміру відшкодування судових витрат на правову допомогу просив зменшити розмір таких.

Окрім цього, у попередніх судових засіданнях представник відповідача вказав, що сторона відповідача готова визнати позов після зазначення позивачем суми відшкодування, яка не буде у себе включати ПДВ.

В судовому засіданні 22.09.2022 року судовий експерт Галамай Б.І. пояснив суду, що розмір відшкодування, який не включає в себе ПДВ та має бути відшкодована відповідачкою на користь позивача становить 25562,24 грн.

Як бвачається з матеріалів справи, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 29.09.2022 року провадження в частині зобов`язання ОСОБА_2 відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 8198,76 грн. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди закрито.

Частиною шостою статті 263 ЦПК передбачено, що якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

Оскільки відповідач визнав, пред`явлений до нього позов, з урахуванням заяви про позивача про відмову від частини позовних вимог, і визнання відповідає позову, не суперечить закону, тому суд за згодою сторін та враховуючи положення ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному судовому засіданні та ухвалити рішення у справі.

З`ясувавши обставини, на які посилаються учасники справи, та дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд прийшов до наступного висновку з огляду на таке.

Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 02.05.2021 року у м.Львові по вул.Городоцькій, буд.179, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «BMW-X3», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , та належного позивачу ОСОБА_1 автомобіля марки «HYUNDAI SANTA FE», д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, внаслідок чого автомобiль позивача зазнав технiчних пошкоджень, що підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду від 02.05.2021 року.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль HYUNDAI SANTA FE, д.н.з. НОМЕР_3 належить позивачу ОСОБА_1 на праві власності.

Цивільно-правова вiдповiдальнiсть позивача була застрахована у ТДВ «СК «КРЕДО на підставі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201828555 від 03.12.2020 року.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль «BMW-X3», д.н.з. НОМЕР_1 належить відповідачці ОСОБА_2 на праві власності.

Цивільно-правова вiдповiдальнiсть відповідача була застрахована у ПрАТ УСК «КНЯЖА ВIЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на пiдставi полiса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202058731 вiд 03.12.2020 року.

Відповідно до висновку судового експерта Галамая Б.І. №59 від 02.06.2021 року пошкодження автомобіля HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_3 , виявлені після ДТП 02.05.2021 року, які визначені при його обстеженні 19.05.2021 року; вартість відновлювального ремонту автомобіля HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_3 наслідок його пошкодження при ДТП 02.05.2021 року, з врахуванням результатів його обстеження 19.05.2021 в цінах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 60 386, 14 грн.; вартість відновлювального ремонту з врахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля HYUNDAI SANTA FE д.н.з. НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження при ДТП 02.05.2021, з врахуванням результатiв його обстеження 19.05.2021 в цiнах на дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ) становить 26 625, 14 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Абзацом 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З матеріалів справи вбачається, що сума, яка підлягає до відшкодування з страхової компанії на користь позивача є недостатньою для відновлення автомобіля.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визначаючи розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню потерпілому (різниці між фактичним розміром шкоди та сплаченим страховим відшкодуванням), суд приймає за основу суму вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, визначену у висновку судового експерта щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу.

Таким чином, не відшкодованою позивачу є матеріальна шкода у розмірі 25562,24 гривень, що є різницею між сумою вартості відновлювального ремонту та страховим відшкодуванням.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача ОСОБА_2 , перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19), від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі № 755/7666/19, провадження № 61-10010св20

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства,визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа, винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі, з урахуванням заяви позивача про відмову від частини позовних вимог, в розмірі 25562,24 грн., що не заперечується стороною відповідача.

Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача вартості проведення експертизи з визначення вартості матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 3000,00 грн. суд приходить до наступного висновку.

В силу ч.3 ст.102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи (ч.1 ст.104 ЦПК України). Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення (ч.1 ст.106 ЦПК України).

Частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, крім іншого, на експертів та проведенням експертизи.

В силу ч.7-9 ст.139 ЦПК України розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява N 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява N 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі ст.41 Конвенції суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Таким чином, ЦПК України встановлює порядок проведення експертизи на замовлення учасника справи та порядок відшкодування витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, а норми міжнародного права звертають увагу на їх необхідність та фактичне понесення в рамках справи й розумність.

Це означає, що для відшкодування витрат, пов`язаних з призначенням та проведенням експертизи як певної процесуальної дії, вона має відбуватися в межах виключно судового процесу, оскільки статус учасника справи, зокрема сторони у справі, особа набуває після звернення до суду з позовом та відкриття провадження у справі.

Оскільки в межах спірних правовідносин замовлення висновку експерта з визначення вартості матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та отримання такого висновку відбулося за ініціативою сторони позивача до звернення до суду з позовом, тому стягнення витрат, понесених позивачем на виконання такого висновку в розмірі 3000,00 гривень, є безпідставним.

Оскільки зміст процесуальних законів України, що регулюють призначення експертиз в судових процесах та порядок відшкодування витрат на оплату праці експертів, є уніфікованим, релевантним до подібних за змістом відносин є правовий висновок, викладений в постанові КАС ВС від 16 грудня 2020 року по справі № 824/647/19-а.

Щодо стягнення з відповідачки судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, оплатою правової допомоги суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги-це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 26.01.2022 року укладено договір б/н про надання правової допомоги з адвокатом Тибінка Василем Ярославовичем, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені даним договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання йому правової допомоги та інші фактичні витрати, що необхідні для виконання данного договору. За дорученням клієнта на умовах данного договору адвокатом надається правова допомога зі збору доказів, підготовки позовних матеріалів тощо щодо відшкодування матеріальної шкоди, що була завдана транспортному засобу клієнта 02.05.2021 року ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту наданої правової допомоги №1 адвокатом Тибінка В.Я. надано позивачу ОСОБА_1 наступну правову допомогу:

- складання 02.02.2022 року від імені клієнта позовної заяви про стягнення з ОСОБА_2 завданої 02.05.2021 року у АДРЕСА_1 шкоди вартістю 3000,00 грн.;

- складання у справі №462/669/22 до Франківського районного суду м.Львова від імені клієнта однієї заяви на клопотання про письмове опитування позивача вартістю 2000,00 грн.;

- участь 30.06.2022 року у судовому засіданні в Франківському районному суді м.Львова по справі №462/669/22 вартістю 1500,00 грн.;

- складання у справі №462/669/22 до Франківського районного суду м.Львова від імені клієнта одного додаткового письмового пояснення вартістю 1200,00 грн.;

- участь 18.08.2022 року у судовому засіданні у Франківському районному суді м.Львова по справі №462/669/22 вартістю 1500,00 грн.;

- участь 22.09.2022 року у судовому засіданні у Франківському районному суді м.Львова по справі №462/6609/22 вартістю 1500,00 грн.

Відповідно до п.2 вказаного Акту загальна вартість наданої адвокатом та отриманої клієнтом правової допомоги у лютому, червні, серпні та вересні 2022 року становить 10700,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Відтак, виходячи з критерію реальності та фактичного надання адвокатських послуг, встановлення їхньої дійсності та необхідності під час розгляду даної справи, виходячи з конкретних обставин даної справи, суд вважає, що підлягають до стягнення витрати позивача на правову допомогу в повному обсязі, з врахуванням часу, необхідного на підготовку до даної справи та фактичне складання процесуальних документів в такій категорії справ, обсягу наданих послуг, участі у судових засіданнях, суд вважає, що сума на відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 10700,00 грн. є розумною та не завищеною.

Щодо стягнення з відповідачки на користь позивача сплаченого нею судового збору суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви до суду сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 02.02.2022 року.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн., відтак такий підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивача.

На підставі ст.ст. 22, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 274, 354, ЦПК України,

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25562(двадцять п`ять тисяч п`ятсот шістдесят дві) гривні 24 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10700 (десять тисяч сімсот) гривень 00 коп. судових витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 коп. сплаченого судового збору.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ю.С. Марків