Справа № 569/2700/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі

головуючого судді Гордійчук І.О.

секретарі судового засідання Семенюк Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівному заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою в порядку ст.444 ЦПК України. Просить суд в порядку повороту виконання судового наказу від 17.03.2022 по справі №569/2700/22 стягнути з ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» на користь ОСОБА_1 грошові кошти розмірі 1735,50 грн. Просить суд в порядку повороту виконання судового наказу від 17.03.2022 по справі №569/2700/22 стягнути з Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) на користь ОСОБА_1 виконавчий збір та витрати виконавчого провадження у розмірі 473,75 грн. Просить суд стягнути з ТОВ «УК «Житло Сервіс Рівне» на користь ОСОБА_1 судовий збір за скасування судового наказу у розмірі 124,05 грн.

Заява мотивована тим, що ухвалою суду від 14.11.2022 скасовано судовий наказ від 17.03.2022 виданий Рівненським міським судом Рівненської області у цивільній справі №569/2700/22.

У своїй заяві від 26.12.2022 заявник просив розгляд справи проводити за його відсутності.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час, місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що відповідно до вимог ч.10 ст.444 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання про поворот виконання рішення.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що Рівненським міським судом Рівненської області 17.03.2022 року у справі №569/2700/22 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком в розмірі 1487,40 грн. та судові витрат у розмірі 248,10 грн.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 14.11.2022 задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано судовий наказ від 17.03.2022.

Постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) відкрито виконавче провадження ВП №69608719, по виконанню судового наказу №569/2700/22 виданого 17.03.2022.

15.11.2022 АТ КБ «Приватбанк» виконав стягнення, відповідно до платіжної вимоги №69608719 від 09.11.2022, та перерахував з рахунку боржника, що підтверджується меморіальним ордером №М111F82KA від 15.11.2022 в сумі 2209,05 грн.

Згідно ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленомустаттею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.444 ЦПК України, суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення, він відмовляє в позові повністю.

У відповідності до ч.9 ст.444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно ч.6 ст.444 ЦПК України, до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року N 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо: а) позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти; б) виконане рішення скасовано судом апеляційної чи касаційної інстанції чи змінено із задоволенням позовних вимог в меншому розмірі.

За змістом наведених норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається у разі його фактичного виконання і ухвалення судом нового рішення у справі.

Вимоги заявника про поворот виконання судового наказу та стягнення грошових коштів у розмірі 1735,50 грн. є обґрунтованими та доведеними, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення зі стягувача на користь боржника зазначеної суми коштів в порядку повороту виконання судового наказу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до коштів виконавчого провадження (п. 1 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Таким чином, стягнутий в процесі виконання рішення суду виконавчий збір не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим в подальшому судом, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31.03.2021 у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», до коштів виконавчого провадження належать стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження.

За змістом ч. 2 ст.42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5(з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

За вказаних обставин та при наявності доказів виконання судового наказу боржником, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви про поворот виконання судового наказу, оскільки, поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника, передбачає повернення йому стягувачем лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому судовим наказом.

Однак, в задоволенні вимог заяви в частині стягнення із відділу ДВС витрат виконавчого провадження в порядку виконання судового наказу слід відмовити, оскільки, зазначені витрати, не є коштами, які стягнуті за рішенням суду, яке скасоване за наслідками розгляду заяви про скасування судового наказу, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду, в зв`язку з чим вимоги заяви в цій частині є безпідставними.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Статтею 7 Закону України «Про судовий збір» із змінами та доповненнями, встановлено вичерпний перелік підстав для повернення суми сплаченого судового збору.

Згідно п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Щодо стягнення з ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» судового збору за подачу до суду заяви про скасування судового наказу у розмірі 124,05 грн., суд зазначає, що дані кошти не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим за наслідками перегляду, а є коштами передбаченими ЗУ «Про судовий збір». В даному випадку відсутні правові підстави для задоволення заяви в цій частині.

Керуючись ст.ст.171, 444 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення задовольнити частково.

Допустити поворот виконання судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 17.03.2022 у цивільній справі №569/2700/22, за заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком.

Стягнути з ТОВ «Управлінська компанія «Житло Сервіс Рівне» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1735 (одна тисяча сімсот тридцять п`ять) грн. 50 коп., що складається з заборгованості за надані послуги з управління багатоквартирним будинком - 1487 (одна тисяча чотириста вісімдесят сім) грн. 40 коп., та 248 (двісті сорок вісім) грн. 10 коп. - судового збору, стягнені за судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 17.03.2022.

В задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Стягувач ТОВ "Управлінська компанія "Жито Сервіс Рівне", м.Рівне вул.Відінська 10а, .

Відділ державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) м.Рівне вул.Замкова 22а.

Суддя І.О. Гордійчук