Провадження № 22-ц/812/1004/22

П О С Т А Н О В А

іменем України

22 грудня 2022 року м. Миколаїв

справа № 489/4010/21

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Лівінського І.В.,

суддів: Коломієць В.В., Кушнірової Т.Б.,

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Вяловою Іриною Михайлівною,

на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, ухваленого 21 лютого 2022 року під головуванням судді Коваленка І.В., в приміщенні цього ж суду, повне судове рішення складене 21 лютого 2022 року, у цивільній справі

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У червні 2021 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Позивачка зазначала, що 05 червня 2015 року між сторонами був зареєстрований шлюб.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_3 .

Останнім часом подружжя шлюбних відносин не підтримує, живуть окремо. Сімейний бюджет відсутній, спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбні стосунки фактично припинені. Позивачкою до суду подано позовну заяву про розірвання шлюбу з відповідачем.

Відповідач офіційно не працевлаштований, але здійснює підприємницьку діяльність, працюючи авто електриком з обслуговування великогабаритної техніки, вантажівок, для чого винаймає нежитлове приміщення бокс-майстерню на території ТОВ ТФ «Агора». Отримує стабільний дохід, на рівні 30-50000 грн щомісяця.

Однак оскільки він не зареєстрований як підприємець або найманий працівник, не сплачує податки та визначені законом збори, позивач позбавлена можливості надати суду належні докази на підтвердження дійсного рівня доходу відповідача. За даними Держстату України, середньомісячна зарплата працівників в сфері ремонту автотранспортних засобів та мотоциклів у січні квітні 2021 року склала 19672 грн на місяць.

Посилаючись на те, що ОСОБА_3 життям доньки не цікавиться, матеріальної допомоги на її утримання та виховання не надає, дитина проживає разом із матір`ю та повністю перебуває на її утриманні, а відповідач є працездатною особою за віком та станом здоров`я, не має інших утриманців, має стабільний дохід, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7000 грн щомісячно, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року позов задоволений частково. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2900,00 грн щомісячно з індексацією відповідно до закону, починаючи з 16 червня 2021 року і до досягнення дитиною повноліття. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 376,17 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що суд врахував, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, є працездатним, відомості щодо знаходження на його утриманні інших осіб в матеріалах справи відсутні, суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає задоволенню частково.

При визначенні розміру аліментів суд виходив із засад розумності та справедливості, врахував можливість відповідача надавати допомогу в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання дитини з боку позивача, для забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку.

Суд враховував те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 7000 грн щомісячно, всупереч положенням статті 81 ЦПК України, суду не надано.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі апелянт, посилаючись на незаконність і необґрунтованість вказаного судового рішення, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2000 грн щомісячно.

Узагальненні доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріли справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження матеріального стану відповідача щодо сплати аліментів в розмірі, який стягнуто з відповідача на користь позивачки. Надані позивачкою роздруківки з різних сайтів Інтернету не можуть бути достатніми та допустимими доказами. Зазначає, що відповідач не працює, постійного місця роботи та заробітку не має, на праві власності рухомого та нерухомого майна не має, а тому не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 2900 грн.

Узагальненні доводи інших учасників справи

На вказану апеляційну скаргу відзиву не надійшло.

2. Мотивувальна частина

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України та враховуючи, що рішення суду постановлене у справі з ціною позову, яка є меншою ніж сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (датою ухвалення рішення є 22 грудня 2022 року).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не може бути задоволена, з таких підстав.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що з 05 червня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим повторно Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 302.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №138, сторони є батьками малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зі змісту позовної заяви вбачається та не спростовано відповідачем, що дитина проживає разом з позивачкою.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою та третьою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини другої статті 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, оцінивши докази у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову, а саме про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 2900 грн, оскільки ОСОБА_3 є батьком дитини, яка проживає разом з матір`ю, а тому на нього покладено однаковий з ОСОБА_2 обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини.

Крім того, встановлюючи такий розмір аліментів, суд першої інстанції врахував вимоги частини другої статті 182 СК України, якими передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд першої інстанції обґрунтовано врахував можливість відповідача надавати допомогу у зазначеному розмірі, якої буде достатньо з урахуванням утримання дитини з боку позивачки для забезпечення належного матеріального утримання дитини та її гармонійного розвитку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не має матеріальної можливості сплачувати аліменти у розмірі 2900 грн, оскільки не працює, не має постійного заробітку та не має на праві власності рухомого та нерухомого майна, не заслуговують на увагу, оскільки відсутність відомостей про офіційне працевлаштування відповідача, який є працездатною особою, не звільняє його від обов`язку по утриманню своєї дитини.

Колегія суддів вважає, що визначений судом розмір аліментів є потрібним для забезпечення дитини необхідними благами, для її життя та виховання.

Отже, доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому рішення підлягає залишенню без зміни відповідно до положень статті 375 ЦПК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 25 листопада 2022 року зупинено дію оскаржуваного рішення. Оскільки рішення суду першої інстанції залишене без змін, то дію оскаржуваного рішення належить відновити.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його представником адвокатом Вяловою Іриною Михайлівною, залишити без задоволення, а рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року - без змін.

Відновити дію рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 лютого 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду, за правилами, передбаченими ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

ГоловуючийІ.В. Лівінський
СуддіВ.В. Коломієць Т.Б. Кушнірова

Повне судове рішення складене 22 грудня 2022 року.