Справа № 135/684/22
Провадження № 2/135/256/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.08.2022 року м.Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2022 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява, яка була уточнена 03 серпня 2022 року ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, у якій позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання в розмірі ј від заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше розміру одного прожиткового мінімуму встановленого Законом України «Про державний бюджет України» на відповідний рік для працездатних осіб, починаючи з дня подачі цієї заяви і до закінчення навчання, але не більш ніж до 23 років. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї з відповідачем народилася донька ОСОБА_3 , якій ІНФОРМАЦІЯ_3 виповнилося 18 років, у зв`язку з чим сплата аліментів відповідно до попереднього виконавчого листа припинилась. Добровільно сплачувати аліменти на період навчання їх доньки відповідач відмовляється, вимагає винесення рішення суду, як на підставу для сплати аліментів, у зв`язку з чим, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької областівід 04 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 ухвалою суду було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалася відповідачу ОСОБА_2 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), яка отримана відповідачем особисто 08 серпня 2022 року, про що свідчить відповідна розписка.

16 серпня 2022 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою 23 років за умови продовження навчання. В обґрунтування відзиву зазначив, що крім повнолітньої доньки, яка продовжує навчання ОСОБА_3 , він має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Отже, вважає, що з нього на утримання повнолітньої доньки слід стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення донькою 23 років за умови продовження навчання. Також заперечує щодо мінімального розміру аліментів, в розмірі не менше розміру одного прожиткового мінімуму встановленого ЗУ «Про державний бюджет України» на відповідний рік для працездатних осіб, посилаючись на ч.3 ст.182 СК України, відповідно до якого мінімальний рекомендований розмір аліментів один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку і може бути присуджений у разі достатнього заробітку (доходу) платника аліментів. У вищевказаній нормі закону йдеться про прожитковий мінімум дитини відповідного віку, а не прожитковий мінімум для працездатних осіб, тобто при визначенні розміру аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, не застосовуються застереження щодо мінімального розміру аліментів. Також, стягнення аліментів у мінімальному рекомендованому розмірі, відповідно до ч.3 ст.182 СК України, застосовуються у випадку достатнього заробітку (доходу) платника аліментів на дитину відповідного віку, що не доведено позивачем.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_4 ухвалу суду про відкриття провадження разом з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами отримала особисто 08 серпня 2022 року, про що свідчить відповідна розписка, проте у встановлений процесуальний строк письмових пояснень не надала.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши надані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 (а.с.4 зворот), який на підставі рішення Ладижинського районного суду Вінницької області №2-47/2011 від 02 лютого 2011 розірвано (а.с.11).

Від вказаного шлюбу сторони у справі мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 03 червня 2004 року Ладижинським відділом реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області (а.с.4).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досягла повноліття, однак продовжує навчання у Гайсинському медичному фаховому коледжі на ІІІ курсі денної форми навчання спеціальності 223 Медсестринство («Сестринська справа») за освітньо-професійним ступенем фахового молодшого бакалавра, на державній формі навчання, про що свідчить довідка №18 від 31 березня 2022 року, видана директором Гайсинського медичного фахового коледжу Саблук А., яка міститься в матеріалах справи (а.с.3).

Відповідач також має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 25 жовтня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Лаижинського міського управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 28).

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України).

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України у редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Отже, як встановлено судом, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є дочкою ОСОБА_2 , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не заміжня, проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 , яка надає їй матеріальну допомогу. Навчання на денній формі позбавляє ОСОБА_3 можливості працевлаштуватися та одержувати певний дохід, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Оцінюючи можливість відповідача ОСОБА_2 надавати матеріальну допомогу позивачу, суд враховує, що батько ОСОБА_2 , відповідач по справі, є особою працездатного віку, на утриманні відповідача перебуває малолітній син, доказів щодо неможливості надання матеріальної допомоги повнолітній доньці, яка продовжує навчання відповідачем не надано, а тому суд приходить до висновку, що він зобов`язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання.

Визначаючи розмір аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, та з урахуванням вимог ст.ст. 200, 182 СК України, виходячи із засад справедливості і розумності, стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2022 року і до припинення навчання в навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

Згідно ч. 1 ст 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 263-265, 280- 282 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Василівка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженка м. Ладижин, Тростянецького району, Вінницької області зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2022 року і до припинення навчання в навчальному закладі, але не довше ніж до досягнення ОСОБА_4 двадцятитрьохрічного віку.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Василівка, Тульчинського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) у прибуток держави судовий збір в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О. Нікандрова