Справа № 944/4708/22
Провадження №6/944/50/22
12.12.2022 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:
головуючого судді Матвіїва І.М.
з участю секретаря судового засідання Фостаковської Т.В.,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання,
27.09.2022 представник ТзОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» звернувся до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до Фермерського господарства «Фаріон», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії.
Представник заявника ТзОВ «ФК «Дніпрофінасгруп» в судове засідання не з`явився, однак в заяві про заміну сторони виконавчого провадження просив таку розглянути у його відсутності.
Представник зацікавленої особи ВАТ «КБ «Надра» в судове засідання не з`явився.
Відповідно, трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, а саме виконавчого листа №2-1728 виданого Яворівським районним судом Львівської області 18.09.2009 відносно боржника ОСОБА_2 закінчився 25.06.2019, враховуючи, що перебіг строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання розпочався з 24.06.2016, з дня повернення виконавчого листа стягувачу. 31.07.2020 було укладено договір про відступлення прав вимоги ТзОВ «Дніпрофінансгруп», однак новий стягувач лише у вересні 2022 року, фактично після спливу десяти років відносно боржника ОСОБА_1 та після спливу більше трьох років відносно боржника ОСОБА_2 після закінчення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, звернувся до суду із заявою про поновлення строку на пред`явлення виконавчих листів до виконання, що свідчить про те, що як і первісний стягував, так і відповідно новий стягувач не цікавилися ходом виконання судового рішення. Просять в задоволенні заяви відмовити, в зв`язку з безпідставністю заявлених вимог.
Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи.
Частинами 4, 5 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою постановлення судом ухвали в даній справі, призначеній до розгляду на 07 грудня 2022 року, є дата складення повної ухвали 12 грудня 2022 року.
Оцінивши доводи заяви, дослідивши додані до неї матеріали, суд встановив таке.
Рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі №2-1728/2009 було задоволено позовні вимоги щодо стягнення із ФГ «Фаріон», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором кредитної лінії №375/МБ-ЦВ від 19.06.2008 в сумі 19997,58 грн. та судові витрати по справі в сумі 451,98 грн.

31 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_Ur_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитної лінії № 375/МБ-ЦВ від 19 червня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02.08.2022 замінено стягувача (кредитора) в цивільній справі № 2-1728/2009 за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до Фермерського господарства «Фаріон», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредитної лінії із Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» ().

Відповідно до ст.129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменемУкраїни. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Також, із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" (980_079) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до ст.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Зважаючи на наведені норми закону виконання судового рішення є однією із ключових стадій ефективного доступу до суду без якої сам факт звернення до суду і вирішення на користь особи справи було б беззмістовними.

Однак, також, відповідно до підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Відповідно до змісту вказаної норми закону суд, який розглядав справу, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат замість втраченого оригіналу таких документів. Тобто питання видачі дублікату, зокрема, і виконавчого листа може вирішуватись у випадку втрати його оригіналу.

Зважаючи на вказане звертаючись до суду в порядку підпункту 17.4 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України стягувач або державний виконавець повинні довести втрату оригіналу виконавчого документу.

Крім цього, слід вказати, що вказане питання (про видачу дублікату виконавчого листа) може вирішуватись позитивно виключно у випадку коли судове рішення невиконане (у іншому ж випадку слід вважати видача дублікату виконавчого листа призводила б до подвійного виконання судового рішення) або не закінчився строк пред`явлення виконавчого листа до виконання (у іншому ж випадку стягувач мав би право подання дублікату виконавчого листа до виконання після спливу відповідного, встановленого законом строку, що теж слід вважати суперечило б нормам закону).

Відповідно до ст.433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Крім наведеного, при розгляді справ даної категорії слід зважати на ряд обставин, які мають істотне значення і сам факт втрати чи фізичного знищення виконавчого документу є лише однією із таких.

Іншими ж є як вказано вище питання строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та питання виконання рішення.

Відповідно до редакції ст.22 Закону України «Про виконавче провадження», яка була чинною на час ухвалення судового рішення та набрання ним законної сили: « Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для: виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення; виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення; інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

Також, 05.10.2016 року набрав чинності новий Закону України «Про виконавче провадження» із змісту ряду статтей якого вбачається таке.

Відповідно до ст.1 вказаного Закону, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст.3 вказаного Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; виконавчих написів нотаріусів; посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України"Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Відповідно до ст.11 вказаного Закону, строки у виконавчому провадженні це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони невизначені законом встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом. Строки, встановлені цим Законом, обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, а також можуть визначатися посиланням на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ст.12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання.

Крім цього, згідно п. 5 Розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Із змісту вказаних норм вбачається, що, у випадку якщо строк пред`явлення виконавчого листа до виконання не закінчився, згідно норм закону у попередній редакції, у зв`язку із прийняттям та набранням чинності новим законом, такий строк продовжується до трьох років. Норми ж нового Закону на правовідносини, що виникли до його прийняття та регулювались старим законом і не продовжували існувати на час набрання ним чинності не розповсюджуються.

Відповідно до частин 1 та статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом - встановлюються виконавцем. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадії судового процесу, має встановлені законом строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документу стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, оскільки якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (пункт 2 частини 4 статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»). Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження, як завершальної стадії судового процесу, спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Також, з матеріалів справи вбачається, що строк пред`явлення виконавчого листа до виконання було продовжено стягувачеві постановою про повернення виконавчого документа стягувачеві від 24.06.2016 року до 25.06.2019 року відносно боржника ОСОБА_2 . Трирічний строк на пред`явлення виконавчого документа до виконання, відносно боржника ОСОБА_1 закінчився 19.09.2012 року, оскільки будь-яких доказів переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання стороною заявника не надано.

Однак, постановами про повернення виконавчого документа стягувачеві, ані ПАТ «КБ «Надра», ані його правонаступник не скористалися, хоча мали можливість для пред`явлення виконавчого листа до виконання у визначений законом строк. Відтак, строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа закінчився в 25.06.2019 року.

31 липня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір про відступлення прав вимоги № GL48N718070_Ur_2, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями, передбаченими кредитної лінії № 375/МБ-ЦВ від 19 червня 2008 року, перейшло до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Відповідно до ст.55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особина будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тому, слід вказати, що під час продажу ПАТ «КБ «Надра» 31 липня 2020 року права вимоги новому кредиторові, банк вже пропустив без жодних поважних причин (протилежного не доведено та про таке доводів наведено не було) строк пред`явлення виконавчого листа до виконання і за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора, тобто новий кредитор набув права вимоги за виконавчим документом, строк пред`явлення якого до виконання було пропущено.

Придбаваючи права вимоги цього новий кредитор не міг не знати ознайомлюючись із матеріалами придбаних прав вимог.

Враховуючи вказане, ТзОВ «Дніпрофінансгруп», як правонаступник всіх прав та обов`язків ПАТ «КБ «Надра» пропущено строк пред`явлення виконавчого листа до виконання без будь-яких поважних причин, а тим більше такими не є ті обставини на які посилається заявник.

З огляду на вище вказане, суд дійшов висновку про те, що вимога про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання є необґрунтованою та у її задоволенні слід відмовити.

Оскільки суд відмовляє у поновленні строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, у задоволенні вимоги про видачу дублікатів виконавчих листів також слід відмовити.

Керуючись ст.433, п.17.4 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінасгруп» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційному суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І.М.Матвіїв