УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2022 року

м. Київ

справа № 754/5965/18

провадження № 61-5811ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Русинчука М. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Духоборової Анастасії Миколаївни, заінтересована особа державний виконавець Деснянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Архіпов Денис Миколайович,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії державного виконавця та просив:

- визнати неправомірними дії державного виконавця щодо розрахунку заборгованості по аліментах, починаючи з 01 серпня 2019 року до 31 січня 2020 року, виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;

- зобов`язати державного виконавця в межах виконавчого провадження № 56709773 здійснити перерахунок заборгованості по аліментах з 01 квітня 2019 року до 31 січня 2020 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що в провадженні Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ знаходиться на виконанні судовий наказ № 754/5965/18, виданий Деснянським районним судом міста Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зазначає, що 05 липня 2018 року виконавець, установивши, що ОСОБА_1 працює в ПАТ «Універсал Банк», виніс постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, якою зобов?язав ПАТ «Універсал Банк» здійснювати відрахування з доходів боржника. Згідно з наказом ПАТ «Універсал Банк» від 07 березня 2019 року ОСОБА_4 звільнено.

21 лютого 2020 року ОСОБА_1 отримав від державного виконавця довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, починаючи з 01 серпня 2019 року до 31 січня 2020 року, відповідно до якої загальна заборгованість станом на 01 лютого 2020 року становить 32 762 грн.

Уважає, що здійснення розрахунку заборгованості на підставі частини другої статті 195 СК України є грубим порушенням норм чинного законодавства та прав скаржника, оскільки 21 лютого 2018 року Радою адвокатів Вінницької області йому видано свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, тобто він не є незайнятим (безробітним), а є самозайнятою особою - адвокатом, що має своїм наслідком неможливість стати на облік в центр зайнятості, тому заборгованість по аліментах повинна визначатися в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не може визначатися із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Про вказані обставини 01 квітня 2019 року ОСОБА_1 повідомив державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ, однак державний виконавець Духоборова А. М. здійснила розрахунок заборгованості по аліментах, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року скаргу задоволено частково, визнано неправомірними дії державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Духоборової А. М. у межах виконавчого провадження № 56709773 щодо розрахунку заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів з 01 квітня 2019 року до 31 січня 2020 року виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У задоволенні іншої частини вимог скарги відмовлено.

Постановою Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року в складі колегії суддів Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., Яворського М. А. ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 13 вересня 2021 року скасовано, прийнято нове рішення, яким у задоволенні скарги відмовлено.

Суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 не надано державному виконавцю будь-яких доказів, що він отримував заробіток (дохід) як самозайнята особа і що таким чином заборгованість за аліментами підлягала обчисленню відповідно до частини першої статті 195 СК України, виходячи з цього фактичного заробітку (доходу). Відсутність доказів таких доходів не надає боржнику право сплачувати аліменти в мінімальному розмірі, встановленому нормами Сімейного кодексу України, а саме 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки не ґрунтується на вимогах статті 183 СК України, згідно якої аліменти визначаються саме у частці від доходу платника аліментів та статті 195 СК України, якою у разі відсутності таких доходів передбачений в якості обчислення заборгованості за аліментами розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Таким чином, у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість боржника за аліментами на підставі частини першої статті 195 СК України, а тому державний виконавець, діючи відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень та в межах своїх повноважень, правомірно здійснив розрахунок заборгованості за аліментами на підставі частини другої статті 195 СК України.

28 червня 2022 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подав касаційну скаргу на постанову апеляційного суду та просить поновити строк, посилаючись на те, що з повним текстом оскарженої постанови ознайомився 01 червня 2022 року, що підтверджується доданими до касаційної скарги доказами.

Указані обставини є достатніми для поновлення строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати постанову апеляційного суду як таку, що прийнята з порушенням норм матеріального й процесуального права. Зазначає, що адвокатська діяльність є незалежною професійною діяльністю відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а тому адвокат не може вважатися незайнятою особою з моменту отримання свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю незалежно від часу взяття адвоката на облік органами ДПС України. Уважає, що апеляційний суд зробив не вірний висновок про те, що при наявності спору щодо розміру заборгованості по аліментах заявник має право звернутися в суд з відповідною заявою у порядку позовного провадження, оскільки, враховуючи судову практику, боржник вправі звернутися до суду зі скаргою щодо розміру, способу виконання рішення суду зі сплати аліментів у порядку виконання судового рішення.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначеними у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Суди встановили, що 08 червня 2018 року Деснянським районним судом міста Києва в справі № 754/5965/18 видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 травня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою старшого державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ від 05 липня 2018 року відкрито виконавче провадження № 56709773 за вказаним судовим наказом та встановлено, що боржник ОСОБА_1 працює в ПАТ «Універсал Банк», в зв`язку з чим було звернуто стягнення на доходи боржника, зобов`язано підприємство здійснювати відрахування із заробітної плати та щокварталу надсилати виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати.

Листом від 12 березня 2019 року АТ «Універсал Банк» повідомило державного виконавця про припинення виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника ОСОБА_1 в зв`язку зі звільненням працівника 07 березня 2019 року.

03 квітня 2019 року до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ надійшло клопотання боржника ОСОБА_1 про те, що він є самозайнятою особою - адвокатом і повинен сплачувати аліменти в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. До клопотання додані копія витягу з трудової книжки, роздруківка з Єдиного реєстру адвокатів України, копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ВН № 000232, копія доказу сплати аліментів за березень 2019 року в розмірі 813 грн.

Згідно копії свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВН № 000232, вказане свідоцтво видано ОСОБА_1 21 лютого 2018 року на підставі рішення Ради адвокатів Вінницької області.

Відповідно до копії довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеної державним виконавцем 01 серпня 2019 року № 56709773/13 за період з 01 квітня 2019 року по 01 серпня 2019 року, станом на 01 квітня 2019 року заборгованість відсутня, а станом на 01 серпня 2019 року складає 15 336,75 грн.; базою нарахованих аліментів з квітня 2019 року є середня заробітна плата по м. Києву.

28 серпня 2019 року до Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ надійшло клопотання боржника ОСОБА_1 про перерахунок заборгованості по аліментах, згідно якого 12 серпня 2019 року ним було виявлено, що його внесено до Єдиного реєстру боржників; просив здійснити перерахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з 01 квітня до 01 серпня 2019 року, виходячи із 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

14 лютого 2020 року державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах з 01 серпня 2019 року до 31 січня 2020 року № 56709773/13, згідно якої станом на 01 серпня 2019 року заборгованість становить 15 336,75 грн.

10 листопада 2020 року державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості по аліментах з 01 лютого 2020 року до 31 жовтня 2020 року, згідно якої станом на 01 листопада 2020 року заборгованість складає 61 875,25 грн.

Постановою державного виконавця від 10 листопада 2020 року встановлено, що згідно виконавчого документу боржник знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , що територіально не відноситься до Оболонського району м. Києва; передано виконавче провадження до Деснянського РВ ДВС у м. Києві.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Архіпова Д. М. прийнято виконавче провадження.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що державний виконавець направляла запити до головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві про доходи ОСОБА_1 та отримала відповіді, що останній на обліку в органах ДФС не перебуває.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 71 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до пункту 4 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Пунктом 178.4 Податкового кодексу України передбачено, що фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, подають податкову декларацію за результатами звітного року відповідно до цього розділу у строки, передбачені для платників податку на доходи фізичних осіб.

Відповідно до частини другої статті 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У відповідності до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Апеляційний суд встановивши, що боржником ОСОБА_1 не було надано державному виконавцю Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Духоборовій А. М. доказів отримання ним будь-яких доходів з 01 серпня 2019 року, при цьому державний виконавець діяла в межах норм права та правомірно здійснила розрахунок розміру аліментів, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, дійшов правильного висновку, що підстави для визнання дій державного виконавця неправомірними відсутні.

Посилання на те, що апеляційний суд зробив не вірний висновок про те, що при наявності спору щодо розміру заборгованості по аліментах заявник має право звернутися в суд із відповідною заявою в порядку позовного провадження, колегія суддів не бере до уваги, оскільки аналіз постанови апеляційного суду свідчить про те, що підставою для відмови у задоволенні скарги на дії державного виконавця є її необґрунтованість.

Таким чином, посилання апеляційного суду на те, що при наявності спору щодо розміру заборгованості по аліментах заявник має право звернутися в суд з відповідною заявою у порядку позовного провадження, не впливає на правильність ухваленого апеляційним судом рішення, оскільки спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи, при цьому, залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування.

Обставини, на які посилається ОСОБА_1 у касаційній скарзі, були предметом розгляду судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки їм було надану відповідну правову оцінку, з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року.

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 02 лютого 2022 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

М. М. Русинчук