Провадження № 2/243/708/2022
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2022 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
Головуючого судді - Мірошниченко Л.Є.
секретаря судового засідання - Мірошниченко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження за допомогою єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
І. Стислий виклад позиції позивача.
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтувавши свої вимоги тим, що йому на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 09.09.2020 року, належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .
З 2010 року у вищевказаному будинку зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які є колишніми власниками та після укладання договору купівлі продажу, не знялися з реєстрації, як було визначено умовами договору, та своєю реєстрацією створюють перешкоди позивачу в повноцінному користуванні його правом власності на будинок. З вересня 2020 року за вищевказаною адресою не проживають, витрат по утриманню будинку не несуть, комунальні послуги не сплачують.
У зв`язку з чим позивач просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком за адресою АДРЕСА_1 .
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи відсутні.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про час та дату судового розгляду, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги просив задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачів про місце, день та час
розгляду справи, однак відповідачі не використали наданого законом права на безпосередню участь у судовому засіданні, та не з`явилися у судове засідання без повідомлення причин, не подали відзив. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи у їх відсутності від них до суду не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 29.12.2021 року відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено у справі підготовче засідання.
Ухвалою від 15.02.2022 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.
Позивачу ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 09.09.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Панченко А.В. належить житловий будинок АДРЕСА_1 .
Вказаний договір купівлі - продажу був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.
Однак після укладання договору купівлі продажу житлового будинку від 09.09.2020 року, колишня власниця та зареєстрований у вказаному будинку її син не були виписані з будинку, як було визначено умовами договору купівлі продажу, та на теперішній час своєю реєстрацією створюють перешкоди позивачу в повноцінному користуванні його майном.
В судовому засіданні було встановлено, що у належному позивачу будинку відповідачі дійсно є зареєстрованими однак з вересня 2020 року і по теперішній час у вказаному будинку не проживають.
V. Оцінка Суду.
Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов`язки, а й орієнтовно вказує на його зобов`язання.
Основоположні принципи здійснення повноважень власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.
Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей.
Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 34, 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», під час розгляду позовів про визнання особо такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають міжвласником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення ( пункт 3 частини першої статті 346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації.
Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до статті 383 ЦПК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Крім того, в судовому засіданні було встановлено, що відповідно до п. 14 договору купівлі-продажу житлового будинку від 09.09.2020 року, продавець зобов`язується виписати всіх прописаних в будинку осіб до 01.01.2021 року.
На підставі встановлених фактичних обставин у справі, судом встановлено, що відповідачі не є власниками будинку, не є членами сім`ї позивача, з вересня 2020 року не мешкають в житловому будинку, який належить на праві власності позивачу, не приймають участі в його утриманні, не сплачують комунальні послуги, особисті речі відповідачів у спірному будинку відсутні, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 визнавши відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 , оскільки реєстрація відповідачів створює позивачу перешкоди у користуванні власністю.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 908,00 грн. судового збору, тому з огляду на задоволення позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 908,00 грн.
Керуючись ст.ст. 319, 386, 391,396 ЦК України, ст.ст. 12,13,259,263-265,268, 280-282 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. 00 коп., а саме в рівних частинах по 454 грн. 00 коп. з кожного.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя

Словянського міськрайонного суду Л.Є. Мірошниченко