Справа №705/2301/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

14 вересня 2022 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Єщенко О.І.,

за участю:

секретаря судового засідання Щербакової Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг м. Умань, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Центр надання адміністративних послуг м. Умань, про позбавлення права користування житловим приміщенням та виселення,

В обґрунтування позову зазначив, що він є власником 11/25 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.09.1994, зареєстрованим в Уманському відділку ЧОБТІ, реєстр 3315. В даній частці будинку зареєстрована ОСОБА_2 , з якою він проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу. З 16.03.2017 вони з відповідачем припинили спільне проживання і вона переїхала на АДРЕСА_2 , де проживає і по теперішній час разом з іншим чоловіком в іншій сім`ї. Таким чином, із 16.03.2017 відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, не бере участі в утриманні житла. Факт реєстрації відповідача порушує права власника вільно розпоряджатися та користуватися майном. Тому позивач змушений звернутися до суду із позовною заявою.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив справу про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розглядати у його відсутність. Вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, проте від неї до суду надійшла заява про перенесення розгляду справи, оскільки перебуває на стаціонарному лікуванні в Уманській міській лікарні. При цьому будь-яких підтверджуючих документів відповідач до суду не надала.

Представник третьої особи Центру надання адміністративних послуг м. Умань у судове засідання не з`явився, проте від його представника до суду надійшла заява, в якій просив справу розглядати без участі представника.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 8 ст. 128, п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України відповідач вважається такою, що належним чином отримала повідомлення суду про дату судового засідання та копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подала, від неї не надходило заяв чи клопотань про розгляд справи за її відсутності.

За змістом ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, не з`явився у судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов та позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти, відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.09.1994 року за № 2-3002 спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме 11/25 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд по АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

Згідно з даними будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Відповідно до акту № 1, складеного головою квартального комітету № 12 від 05.05.2020 року встановлено, що по АДРЕСА_1 в Ѕ частині будинку починаючи з 16.03.2017 року по теперішній час фактично не проживають громадяни: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що додатково засвідчують сусіди: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Як вбачається з письмових пояснень свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають по АДРЕСА_1 з 2017 року і по даний час.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Уманської міської ради за № 25 від 09.06.2020, яка видана ОСОБА_1 , він дійсно зареєстрований та проживає в Ѕ частини будинку по АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна буд-які дії, які не суперечать закону.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Відповідно до статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі 6-ти місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 156 ЖК припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє колишніх членів його сім`ї права користування займаним приміщенням.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» відповідно до ст. 107 ЖК України (аналогічна ст. 167 ЖК України) наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд критично ставиться до твердження відповідача про те, що вона разом з її неповнолітніми дітьми проживає по АДРЕСА_1 і на даний час іншого житла не мають, оскільки згідно з даними рекомендованих повідомлень про вручення, які направлялись ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , останні поверталися до суду, починаючи з 17.09.2020, з відміткою про особисте отримання, та в усіх поданих до суду заявах відповідач ОСОБА_2 в якості своєї адреси зазначає: АДРЕСА_2 .

Крім того, відповідач ОСОБА_2 зазначає, що вона проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми по АДРЕСА_1 і в якості доказів надає свідоцтво про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 та батьками вказані: батько - ОСОБА_1 , мати - ОСОБА_2 .

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , та батьками вказані: батько - ОСОБА_9 , мати - ОСОБА_2 .

Згідно зі статтею 160 Сімейного кодексу України місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. В свою чергу, дитина, якій виповнилося 14 років та батьки якої проживають окремо, самостійно приймає рішення щодо місця свого проживання.

Враховуючи, що в позовній заяві позивачем ставиться питання про визнання лише ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в свою чергу ОСОБА_4 зареєстрований по АДРЕСА_1 в будинку, який належить його батьку - позивачу ОСОБА_1 , а батьком малолітньої ОСОБА_10 взагалі є ОСОБА_9 , який не є учасником даної судової справи, тому суд не бере до уваги твердження відповідача про те, що вона проживає разом зі своїми неповнолітніми дітьми по АДРЕСА_1 , як підставу, що унеможливлює задоволення позову.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме 11/25 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11-13, 82, 258, 259, 263-265, 268, 272, 280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням - 11/25 частки в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Суддя О.І.Єщенко