Справа № 728/761/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2022 року Бахмацький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді - Лободи Н.В.

за участі секретаря судового засідання - Кулик Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Бахмач у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В :

21.07.2022 до Бахмацького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі Позивач) до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності.

Вказаний позов обґрунтований тим, що згідно з постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.04.2021 Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік; згідно з постановою Чернігівського апеляційного суду від 07.06.2021 вищевказана постанова Бахмацького районного суду була змінена та провадження в частині притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за порушення вимог пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення; при цьому, Позивач, внаслідок притягнення його до адміністративної відповідальності тривалий час перебував у нервовому напруженні, переніс стрес, в нього погіршився стан здоров`я, що спричинило йому моральну шкоду, яку Позивач визначає з урахуванням мінімального розміру заробітної плати за 2022 рік, у 20548.38 грн. та просить стягнути з держави Україна з рахунку Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, призначеного для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів досудового розслідування, прокуратури і суду та відшкодувати йому судові витрати на правничу допомогу в сумі 4500.00 грн.

Згідно з ухвалою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22.07.2022 вищевказану позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання на 31.08.2022.

Відповідно до ухвали від 31.08.2022 Судом відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача - ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області про закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Сторони у судове засідання не з`явилися.

При цьому, представник Позивача надав заяву про розгляд справи без його участі та без участі Позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача - ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області подав відзив на позов, у якому просив справу розглянути без його участі та відмовити у позові, оскільки ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області не порушувало прав та інтересів Позивача, у правовідносини з ним не вступало і жодної шкоди йому не завдавало; вина ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області не встановлена та не доведена, а тому вимога Позивача щодо стягнення суми шкоди з рахунку ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області є безпідставною; витрати Позивача на правничу допомогу належним чином не підтверджені; розмір моральної шкоди не обгрунтований; Позивачем повторно подано позов з тих же самих підстав, оскільки вже є рішення суду з приводу стягнення на його користь коштів з рахунку Державної казначейської служби України, яким Позивачу у позові було відмовлено.

Представник відповідача - ГУНП в Чернігівській області причини неявки не повідомив, через канцелярію суду подав відзив на позов, доводи якого зводяться до того, що позов задоволенню не підлягає, оскільки факт заподіяння Позивачу моральної шкоди з боку посадових осіб органів досудового розслідування та причинно-наслідкового зв`язку між їх діями та моральною шкодою, яка заподіяна Позивачу, а також розмір вказаної шкоди, не доведені.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, розглядаючи позов у межах заявлених вимог, Суд приходить до наступних висновків.

Виходячи із звіту про автоматизований розподіл справи №728/416/21 від 02.03.2021, у вказану дату до суду першої інстанції надійшла справа про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 (а.с.16-17).

Згідно з постановою Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.04.2021 у справі №728/416/21 (3/728/181/21) Позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200.00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік (а.с.6-8).

Відповідно до постанови Чернігівського апеляційного суду від 07.06.2021 постанову Бахмацького районного суду Чернігівської області від 16.04.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП змінено; провадження в частині притягнення до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог пункту 2.9 (а) ПДР закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с.9-11).

02.11.2021 Бахмацьким районним судом Чернігівської області було ухвалено рішення у справі №728/1868/21 (2/728/53/21) за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, яким позов був задоволений повністю та стягнуто з державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 18967.74 грн. (а.с.55-58).

Відповідно до постанови Чернігівського апеляційного суду від 31.01.2022, вищевказане рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 02.11.2021 було скасовано і в задоволенні позову ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності - відмовлено, оскільки єдиним відповідачем у справі є Державна казначейська служба України, а з огляду на підстави позову належним відповідачем має бути відповідний орган Національної поліції (а.с.59-62).

Суд не бере до уваги наданий представником відповідача - ГУНП в Чернігівській області диск з відеозаписом подій, які мали місце 05.02.2021 за участі ОСОБА_1 , оскільки вказаний доказ не стосується предмету спору, адже у даному випадку Суд не встановлює обставин з приводу адміністративного правопорушення, за яке ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності, зокрема, щодо його винуватості. До того ж, відповідна постанова суду першої інстанції про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була скасована судом апеляційної інстанції і провадження у справі закрито за відсутності у діях останнього складу адміністративного правопорушення. З цих же підстав Суд не бере до уваги рапорт інспектора СРПП ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Пономаренка М. від 04.08.2022, поданий на ім`я начальника ВП №1 Ніжинського РВП щодо виявлення у ОСОБА_1 стану алкогольного сп`яніння 05.02.2021. Окрім того, вказаний рапорт належним чином не зареєстрований та не містить резолюції посадової особи, на ім`я якої був поданий (а.с.41, 42).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином щодо відповідальності держави, закріплено в ст.56 Конституції України, ст.ст.1173-1176 ЦК України, Законі України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" від 01.12.1994 №266/94-ВР (далі Закон №266/94-ВР).

Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється положеннями ч.1 ст.1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування положень ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами.

Статтями 2, 4 Закону № 266/94-ВР передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення.

На підставі п.2 ч.1 ст.1 Закону №266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

У справі, яка розглядається, підставою для відшкодування моральної шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.

Разом з тим, це не спростовує того, що такими діями Позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно.

Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

Вказані висновки Суду узгоджуються із правовою позицією, викладеною у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.10.2019 у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18).

Специфіка даних правовідносин свідчить про те, що сам факт притягнення особи до адміністративної відповідальності завдав їй страждань, що призвело до погіршення та позбавлення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, інших негативних наслідків морального характеру.

Наведене є свідченням порушення у Позивача душевного благополуччя, стану здоров`я, що в свою чергу є доказом заподіяння йому моральної шкоди.

Окремо Суд звертає увагу, що виходячи із загальних підстав відповідальності за завдану моральну шкоду в правовідносинах по її відшкодуванню встановлюється «презумпція заподіяння моральної шкоди», а особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини (абзац 3 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995).

Тобто в даних правовідносинах саме на Відповідача, а не на Позивача покладається обов`язок по доведенню відсутності факту заподіяння моральної шкоди, у зв`язку з чим позиція ГУНП в Чернігівській області щодо того, що Позивач не обґрунтував наявність заподіяння моральної шкоди, Судом до уваги не приймається.

Щодо суми відшкодування моральної шкоди, то відповідно до положень ч.2 та ч.3 ст.13 Закону № 266/94-ВР, розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством; відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Окрім того, в абзаці 2 п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995, судам роз`яснено про те, що розмір моральної шкоди в цих випадках визначається з урахуванням обставин справи, але за час незаконного перебування громадянина під слідством чи судом він має бути не меншим однієї мінімальної заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством або судом. Відшкодування моральної шкоди в цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Так, Позивач розраховує суму моральної шкоди, спричиненої йому за період розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій і визначає її, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати, встановленої відповідно до ЗУ «Про державний бюджет на 2022 рік» у 20548.38 грн.

При цьому, Судом враховано, що справа у відношенні Позивача про притягнення до адміністративної відповідальності надійшла до суду першої інстанції 02.03.2021. Постанова суду апеляційної інстанції у вказаній справі була винесена 07.06.2021. Таким чином загалом у провадженні судів справа перебувала 3 місяці 5 днів протягом 2021 року.

У 2021 році, станом на час виникнення правовідносин щодо притягнення Позивача до адміністративної відповідальності, розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік» становив 6000.00 грн.

З огляду на вищевикладене, Суд приходить до висновку про наявність підстав для обрання для розрахунку розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь Позивача, розміру мінімальної заробітної плати, яка визначена відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2021 рік», а не відповідно до Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», як вказує Позивач у своїй позовній заяві.

Таким чином з державного бюджету на користь Позивача підлягає стягненню 19000.00 грн. моральної шкоди (3 місяці х 6000.00 грн. + 1000.00 грн. (6000:30 днів у червні = 200 грн. х 5 днів).

При цьому, визначаючи розмір моральної шкоди, Суд враховує межі позовних вимог та мінімальні розміри відшкодування, які встановлені законом, бере до уваги ступінь тяжкості діяння, яким було заподіяно шкоду та наслідки спричинені цими діянням, глибину, тривалість страждань та виходить із принципу справедливості та розумності. На думку Суду, вищевказаний розмір є достатнім для відшкодування моральної шкоди Позивачу у спірних правовідносинах.

Окремо Суд звертає увагу, що особливість даних правовідносин свідчить, що саме держава має відшкодовувати шкоду, завдану Позивачу і вона повинна стягуватися з Державного бюджету України, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у Постанові від 19.06.2018 у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

Що стосується доводів представника відповідача - ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області про те, що вказаний орган не порушував прав Позивача та не вступав з ним у правовідносини, а тому вимога Позивача щодо стягнення суми шкоди з рахунку ГУ Державної казначейської служби України в Чернігівській області задоволенню не підлягає, Суд звертає увагу на наступне.

Положеннями п.10-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом (наприклад, стаття 9 Закону «Про оперативно-розшукову діяльність»). Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Відповідно до пунктів 63, 64 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.03.2020 у справі №641/8857/17 (провадження №14-514цс19) у цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11 (провадження №12-161гс18) (пункт 6.22), від 21.08.2019 у справі №761/35803/16-ц (постанова № 14-316цс19) (пункт 33), від 18.12.2019 у справі №688/2479/16-ц (провадження №14-447цс19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. Разом із тим, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не впливає на правильність визначення належного відповідача у справі, оскільки відповідачем є держава, а не Державна казначейська служба України чи її територіальний орган (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №242/4741/16-ц (провадження №14-515цс19) (пункт 44)).

У Постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.11.2021 у справі №346/5428/17 (провадження № 61-8102св21) зазначено, що кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Резолютивні частини рішень не повинні містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено безспірне списання. Тобто кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів.

Виходячи з вищевикладеного, Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню: з державного бюджету України на користь Позивача у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до адміністративної відповідальності підлягає стягненню 19000.00 грн.

Також, у зв`язку із частковим задоволенням позову, у відповідності до положень ст.141 ЦПК України, з державного бюджету України на користь Позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати на правничу допомогу на суму 3700.00 грн. При цьому, визначаючи суму судових витрат, які підлягають відшкодуванню, Судом враховано, що справа розглянута без участі сторін, у тому числі представника Позивача, вартість послуг у виді участі у судовому засіданні якого на суму 500.00 грн. відшкодуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 18, 247, 258-259, 263-265 ЦПК України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 19000 (дев`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності та 3700 (три тисячі сімсот) грн. 00 коп. у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу.

У задоволенні іншої частини позову відмовити.

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач держава Україна в особі:

- Головне управління Державної казначейської служби України в Чернігівській області, 14000, м.Чернігів, вул.Реміснича,27, ;

- Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, 14000, м.Чернігів, проспект Перемоги,74, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Бахмацького районного суду Н.В.Лобода