ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 615/473/20 Номер провадження 22-ц/814/1972/22Головуючий у 1-й інстанції Логвінов А.О. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

15 грудня 2022 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Панченка О.О.,

суддів Абрамова П.С., Одринської Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Валківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року, ухваленого у складі головуючого судді Логвінова А.О., повний текст судового рішення виготовлено 07 грудня 2020 року, у справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Не погодившись із таким вирішенням спору, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановити склад спадщини та його вартість позивач не мав можливості. Зазначає, що до обов`язку позивача, як кредитора спадкодавця належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме розмір майна, успадкованого кожним із спадкоємців, що узгоджується з правовою позицією, яка міститься в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц (провадження № 61-2935св18).

Згідно частини другої статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною п`ятою статті 81ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частини сьомої статті 81ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

З метою усунення неповноти судового розгляду і з`ясування фактичних обставин справи, перевірки доводів апеляційної скарги і висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне витребування з державної прикордонної служби України відомостей чи перетинав державний кордон України у період з 28 квітня 2020 року по теперішній час громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , якщо перетинав, то зазначити чи в`їжджав/виїжджав із України із зазначенням пункту пропуску, дати перетину кордону та напрямку.

Відповідно до ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегія суддів вважає, що для перевірки доводів апеляційної скарги необхідно витребувати з державної прикордонної служби вищезазначені відомості.

На підставі викладеного, керуючись ст. 84, 260, 367 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Витребувати з державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, 26, головний центр обробки спеціальної інформації) відомості чи перетинав державний кордон України у період з 28 квітня 2020 року по теперішній час громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1

За наявності, повідомити мету виїзду за кордон.

Якщо перетинав, то зазначити чи в`їжджав/виїжджав із України із зазначенням пункту пропуску, дати перетину кордону та напрямку.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до п.3 ч.1 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий О.О. Панченко

Судді П.С. Абрамов

Т.В. Одринська