Справа № 461/8724/20 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/2779/21 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н. П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.О. Бадівській

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства «Ідея Банк» та представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2021 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу та зустрічним позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Павленко Альони Леонідівни до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та визнання договору страхування неукладеним, -

в с т а н о в и в:

Акціонерне товариство «Ідея Банк» в особі Жовтонецького Віктора Миколайовича звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з неї заборгованість за кредитним договором в сумі 128872,78 гривень.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 09.10.2018 року між сторонами було укладено кредитний договір №Z02.00302.004411194, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 100000 гривень зі сплатою 1,99% річних, сплатою інших платежів у терміни, встановлені графіком щомісячних платежів. Позивач повністю виконав свої зобов`язання за кредитом, що підтверджується видатковими касовими/меморіальними ордерами, однак відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за кредитним договором. Останній платіж боржником здійснено 11.11.2019 року. Отже, сума боргу відповідача за кредитним договором станом 30.09.2020 року становить 128872,78 гривень. Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, позивач просив позовні вимоги задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 звернулася до Акціонерного товариства «Ідея Банк» та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» із зустрічним позовом про визнання недійними окремих положень Кредитного договору №Z02.00302.004411194.

Зустрічну позовну заяву обґрунтовувала тим, що обслуговування кредитної заборгованості не являється банківською послугою в розумінні Закону України "Про банки та банківську діяльність", за яку відповідач може отримувати будь-яку плату чи винагороду. Законодавством передбачено, що банк може лише встановлювати разову комісію за відкриття поточного рахунку, що необхідно для отримання коштів чи обслуговування кредитом. Оспорювані умови кредитного договору є несправедливими, їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Договір страхування від 09.10.2018 року позивач вважає неукладеним, так як вона не мала реальної волі на укладення такого договору, жодних дій зі сторони Страховика на його укладення зроблено не було, з неї фактично стягнули грошові кошти в сумі 14163,09 гривень, які вона отримала в кредит, а сам Договір Страховиком так і не підписано. Наявність в розділі «Реквізити страховика» роздруківки підпису та печатки від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» не надає юридичної сили такому документу. Зазначає, що вона - ОСОБА_1 , як сторона договору, не давала згоди на використання електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису Страховика і не вчиняла жодної дії на визнання такого договору. За вказаних обставин вважає Договір страхування таким, що фактично не укладений, а грошові кошти, які банк отримав з основної суми кредитних коштів мають бути зараховані до погашення суми основного боргу з обов`язковим перерахунком щодо нарахованих на таку суму відсотків. Крім того, послугу зі страхування Банк включив в обов`язкові умови оспорюваного кредитного договору.

У зв`язку з цим, просила зустрічний позов задовольнити, визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.1.4 Кредитного договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством (Акціонерним товариством) «Ідея Банк», згідно якої за обслуговування кредиту позичальник сплачує Банку плату щомісячно в терміни та в розмірах, визначених Графіком щомісячних платежів; визнати недійсною з моменту укладення договору умову п.6.1 кредитного договору №202.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством (Акціонерним товариством) «Ідея Банк» - «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» в частині, визначеної в «Графіку» комісії, що підлягає до сплати; визнати Договір добровільного страхування життя на випадок смерті в результаті нещасного випадку №202.00302.004411194 від 09.10.2018 року неукладеним; зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» зарахувати ОСОБА_1 утриману з кредитних коштів суму в розмірі 14163,09 грн. в рахунок погашення суми кредиту по договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року та здійснити перерахунок за відсотками на цю суму з моменту укладення кредитного договору; зобов`язати Акціонерне товариство «Ідея Банк» зарахувати ОСОБА_1 сплачену нею комісію у загальному розмірі 40260 гривень в рахунок погашення суми кредиту по кредитному договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року.

Оскаржуваним рішенням позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 88 612 гривень 78 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір в розмірі 1445 гривень 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1443 гривень 96 копійок.

У решті позовних вимог Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» про захист прав споживача, визнання кредитного договору частково недійсним та визнання договору страхування неукладеним - задоволено частково.

Визнано недійсною з моменту укладення договору умову п.1.4 Кредитного договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року в частині стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Визнано недійсною з моменту укладення договору умову п.6.1 Кредитного договору №202.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року, в частині визначеної в «Графіку» комісії.

Зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» зарахувати ОСОБА_1 сплачену комісію у загальному розмірі 40 260 гривень в рахунок погашення суми кредиту по кредитному договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року.

У решті позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» - відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір в розмірі 2522 гривень 40 копійок.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2400,00 гривень 00 копійок.

Рішення суду в частині задоволення первісного позову та в частині відмови в задоволенні зустрічного позову оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Зазначає, що судом першої інстанції допущено невірний розрахунок кінцевої заборгованості ОСОБА_1 перед банком, дано невірну оцінку страховому договору та його недійсності, а також невірно дано оцінку підстав для дострокового погашення кредитної заборгованості. Вважає, що суд помилково зазначив відправну суму для розрахунку саме 128872,78 грн., оскільки в цю суму включено і прострочену плату за обслуговування кредиту, яка даним рішенням визнана незаконною. Тому вважає, що вірним арифметичним розрахунком є (75542,66 грн. + 13790.48 грн.) - 40260 грн. = 49073,14 грн.

Також скаржник не погоджується з позицією щодо стягнення з ОСОБА_1 коштів за кредитним договором достроково. Вказує, що станом на момент звернення з первісним позовом ОСОБА_1 мала б здійснити погашення суми кредиту на користь банку на загальну суму 25906 грн. А отже, з врахуванням вже сплаченої ОСОБА_1 комісії, яка за обґрунтуванням суду має бути зарахована до сплати кредиту в розмірі 40260 грн., остання не має заборгованості перед банком з погашення суми кредиту за графіком відповідно до кредитного договору, натомість має значну переплату за графіком.

Що стосується договору страхування від 09.10.2018 року, то скаржник вважає його неукладеним, так як ОСОБА_1 не мала реальної волі на укладення такого договору, жодних дій зі сторони страховика на його укладення зроблено не було, з ОСОБА_1 фактично утримали грошові кошти в сумі 14163,09 грн. які вона отримала в кредит у відповідача, а сам договір страховиком так і не підписано. Такий правочин міг и набрати чинності виключно після його фізичного підписання сторонами та скріплення печатками у паперовому вигляді.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити повністю.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову та в частині задоволення зустрічного позову оскаржило АТ «Ідея Банк».

Зазначає, що рішення суду є необгрунованим, незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права. Вважає, що висновок суду щодо застосування ст.11,18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не враховує того, що кредитний договір, стягнення заборгованості за яким є предметом позову у даній справі, укладено 09.08.2018 року, тобто вже під час дії ЗУ «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року, що набрав чинності 10.06.2017 року. Також втратили чинність Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Звертає увагу суду на правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 26.12.2019 року у справі №467/555/19.

Поза увагою суду залищилося те, що АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 узгодили, що за кошти ОСОБА_1 їй необмежену кількість раз буде наданоа інформацію, визначену п.1.4 кредитного договору. Відтак, під час укладення кредитного договору, АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 узгодили, яка інформація один раз в місяць надається безкоштовно, а яка необмежену кількість раз платно, як плата за обслуговування кредитної заборгованості.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким первісний позов задоволити, а в задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримала.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних мотивів.

У відповідності до ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (частина перша статті 215 ЦК України).

Згідно з частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено.

Одночасно особливості регулювання правовідносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені Законом.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України, передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

У відповідності до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1. ст.625 ЦК України).

Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків (ст.611 ЦК України).

Судом встановлено, що 09.10.2018 року між сторонами укладено кредитний договір №Z02.00302.004411194.

Згідно умов Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 100000 грн., зі сплатою 1,99% річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позичальник зобов`язаний повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості достроково на вимогу банку у випадках, передбачених п.4.2.3 кредитного договору (п.3.1.3 кредитного договору).

Пунктом 4.2.3 кредитного договору передбачено право банку вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за обслуговування кредитної заборгованості, відшкодування збитків, а позичальник зобов`язаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобов`язання у випадках, якщо, зокрема позичальник порушив терміни сплати щомісячних платежів більш ніж на один календарний місяць.

Внаслідок несвоєчасних та не сплачених в повному обсязі необхідних платежів, невиконання своїх зобов`язань, у відповідача виникла заборгованість перед АТ «Ідея Банк», що відображена у розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z02.00302.004411194.

Згідно наданого банком розрахунку, станом на 30.09.2020 року заборгованість відповідача становить 128872,78 гривень та включає в себе: основний борг - 75542,66 гривень, прострочений борг -13790,48 гривень, прострочені проценти -1541,59 гривень, строкові проценти - 101,92 гривень, нарахована плата за обслуговування кредиту - 2830 гривень, прострочена плата за обслуговування кредиту - 33110 гривень та пеня за несвоєчасне погашення платежів нарахована до 29.02.2020 включно - 1456,13 гривень.

Заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 30.09.2020 року.

17.08.2020 року на адресу відповідача (у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору) банком було направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги, позивач вимагав терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги, виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також, відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в 30-денний строк з дня направлення цієї вимоги банком будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із відповідача заборгованості за кредитним договором на власний вибір.

Згідно п. 1.4 кредитного договору, за обслуговування кредиту, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення CMC-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо, позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості, щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором ( надалі - «графік щомісячних платежів»).

Пунктом 2.1 кредитного договору передбачено, що позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 9 дня/числа кожного місяця, згідно графіку щомісячних платежів. Платежі здійснюються на транзитний рахунок № НОМЕР_2 в банку, МФО 336310 з якого проводиться погашення заборгованості за договором у такій черговості: 1) для оплати простроченої заборгованості кредиту за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені) згідно з пунктом 3.3.1 цього договору; 4) для погашення іншої заборгованості (в тому числі дострокове погашення заборгованості за кредитом).

У пункті 5.7 кредитного договору зазначено, що згідно з Законом України «Про споживче кредитування» реальна річна ставка за договором складає 76.01509095%. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у тому числі тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) на момент укладення договору складає 264134,67 грн. Вказані показники діють за умови своєчасного погашення позичальником грошових зобов`язань відповідно до пункту 2.1 цього договору та за дії процентної ставки, вказаної в пункті 1.4 договору.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 та визнаючи недійсними з моменту укладення договору п.1.4 Кредитного договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року в частині стягнення плати за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором, п.6.1 Кредитного договору №202.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року, в частині визначеної в «Графіку» комісії та зобов`язуючи Акціонерне товариство «Ідея Банк» зарахувати ОСОБА_1 сплачену комісію у загальному розмірі 40 260 гривень в рахунок погашення суми кредиту по кредитному договору №Z02.00302.004411194 від 09 жовтня 2018 року, районний суд виходив з того, що такі умови договору суперечать статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» та статтям 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 та у постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15ц.

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 та у постанові Верховного Суду від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15ц.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання недійсним Договору добровільного страхування життя № Z02.00302.004411194 за посередництва Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», оскільки при укладенні договору ОСОБА_1 була ознайомлена з такими його умовами, про що поставила власноручний підпис.

Крім того, покликання ОСОБА_1 на те, що у зв`язку з неправомірним стягненням плати за обслуговування кредитної заборгованості та комісії мала місце переплата нею належних до сплати сум за кредитом, що виключає вимоги банку про дострокове стягнення з неї кредитних коштів колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідачка виконувала умови договору, що свідчить про те, що вона погодилася з такими, не зверталася до суду з позовом про визнання недійсними таких умов, та порушувала строки виконання договору, що і призвело до виникнення у банку права на повернення всієї суми кредиту достроково. Крім того, зроблений представником ОСОБА_1 перерахунок заборгованості за кредитом не може бути прийнятий судом до уваги з підстав відсутності як у представника ОСОБА_1 , так і в колегії суддів спеціальних знань в даній галузі, а інших належних доказів на підтвердження зазначеного сторона відповідача суду не надала.

З наведених мотивів, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 16 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 вересня 2022 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра