Справа №461/5882/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мисько Х.М.,

з участю: секретаря судового засідання Кухар Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Семенини В.М.,

представника третьої особи Цімко П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича (79000, м.Львів, вул.Новаківського, 14)в інтересах ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради (адреса: 81600, Львівська область, Миколаївський район, м.Миколаїв, вул.Андрія Шептицького 82; ідентифікаційний номер: 26411657), ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ), третя особа: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Ганна Миколаївна (81600, Львівська область, м.Миколаїв, вул.Завалля, 49) про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування,

В С Т А Н О В И В:

адвокат Якубівський І.Є. в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову, приватного нотаріуса Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєвої Г.М., в якому просить: встановити факт родинних відносин ОСОБА_2 із ОСОБА_4 , а саме, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої, яка мала місце ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати за ОСОБА_2 право на спадкування за законом після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_4 . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка є двоюрідною сестрою позивача ОСОБА_2 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_3 . Заповіту ОСОБА_4 не склала, а тому право на спадкування виникло у спадкоємців за законом. На час відкриття спадщини нікого зі спадкоємців за законом 1 і 2 черг (ст.ст. 1261, 1262 ЦК України) чи осіб, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 1266 ЦК України, не залишилося. Представник позивача зазначає, що рідною тіткою ОСОБА_4 була ОСОБА_5 - мати позивачки. Оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 вже померла, право на спадкування її частки за правом представлення має її донька позивач ОСОБА_6 . Таким чином, з наведених обставин та норм законодавства України випливає, що позивач має право на спадкування за правом представлення після смерті своєї двоюрідної сестри ОСОБА_4 , для здійснення права спадкування позивачем після смерті її двоюрідної сестри ОСОБА_4 закон вимагає встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.Факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 у помешканні ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_4 на час відкриття спадщини підтверджується вироком Галицького районного суду м. Львова від 29-30.12.2010 р. у кримінальній справі № 1-3 2010 р., який набрав законної сили. Зокрема, це підтверджується показаннями самої ОСОБА_4 , що 17.06.2005 р. її забрала до себе додому двоюрідна сестра ОСОБА_2 . Зазначеним вироком встановлено також, що ОСОБА_7 незаконно заволоділа квартирою ОСОБА_4 , незаконно поміщувала її на лікування у психіатричні лікарні, з метою приховання слідів вчиненого злочину, незаконно зареєструвала ОСОБА_4 у квартирі гр. ОСОБА_8 - АДРЕСА_5 . Актом обстеження матеріально-побутових умов ОСОБА_2 підтверджується факт проживання без реєстрації у помешканні за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_4 з 2004 по 2006 рр. Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_4 , місцем її смерті є м. Миколаїв, Миколаївського району, Львівської області.Окрім того, той факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала на день смерті у будинку за адресою: АДРЕСА_4 , і що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були двоюрідними сестрами, підтвердила своєю заявою рідна сестра ОСОБА_2 - ОСОБА_9 , підпис якої на цій заяві засвідчено нотаріально. Представник позивача вказує, що встановлення факту постійного проживання за відсутності спору про право цивільне здійснюється в порядку окремого провадження (глава 6 Розділу IV ЦПК України). Однак, відповідно до ст.ст. 293, 294 ЦПК України, у разі існування спору про право цивільне, справа має розглядатися у порядку позовного провадження. Спір щодо факту проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та щодо наявності у ОСОБА_2 права на спадкування після смерті ОСОБА_4 існує, насамперед, між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , саме тому останній є одним із відповідачів по даному позову. З метою захисту своїх прав, враховуючи існування спору про право цивільне, змушена звертатися до суду із самостійною позовною заявою про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини та про визнання за нею права на спадкування після смерті останньої.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 04.08.2020 року цивільну справу за позовом адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Г.М. про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування передати за підсудністю на розгляд Миколаївського районного суду Львівської області.

13.03.2020 року адвокатом Якубівським І.Є. в інтересах ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 04.08.2020 року.

Постановою Львівського апеляційного суду від 05.01.2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задоволено. Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 04.08.2020 року скасовано, справу направлено до Галицького районного суду м.Львова для продовження розгляду.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 21.01.2021 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом адвоката Якубівського І.Є. в інтересах ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Г.М. про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування.

03.02.2021 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Семенина В.М. подав до суду заяву про залишення позовної заяви без руху.

03.02.2021 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Семенина В.М. подав до суду заяву про застосування строків позовної давності до всіх позовних вимог позивача ОСОБА_2 . Заява вмотивована тим, що загальне право на позов виникло у позивача з 26.11.2011 року, з моменту вступу в законну силу вироку Галицького районного суду м.Львова від 23-30 грудня 2010 року, тобто з 26 лютого 2011 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили від 07.03.2011 року №1-3/11.

10.02.2021 року ОСОБА_10 подав до суду заяву про вступ у справу я якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача, оскільки розгляд справи та прийняте судом рішення впливатиме на його права та інтереси, як іпотекодержателя нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_6 . Представник відповідача стверджує, що позивачу ОСОБА_2 було відомо про порушення свого права задовго до подання свого позову, з 2002 року, коли квартиру було відчужено на підставі нотаріальної довіреності Сандаловської М.Й.

05.02.2021 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Семенина В.М. звернувся до Львівського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 05.01.2021 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.04.2021 року у прийнятті заяви ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Львівського апеляційного суду від 05.01.2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Г.М. про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова, без виходу до нарадчої кімнати від 25.11.2021 року залучено до участі у справі ОСОБА_10 у якості третьої особи, без самостійних вимог на предмет позову на стороні відповідача.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 25.11.2021 року в задоволенні клопотання ОСОБА_11 про залишення позовної заяви без руху відмовлено.

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 10.12.2021 року підготовче провадження у справі за позовом адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: Приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Ганна Миколаївна, про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування закрито та призначено справу до судового розгляду.

16.05.2022 року представник відповідача ОСОБА_11 скерував на адресу суду пояснення, в яких зокрема зазначив, що ОСОБА_2 не довела свої родинних відносин з померлою ОСОБА_4 , не проживала з спадкодавцем ОСОБА_4 , не прийняла спадщини ОСОБА_4 та не вступила у спадкові права. Зважаючи на вказані обставини, просить у позові відмовити за безпідставнісю позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали повністю. Зокрема пояснили, що ОСОБА_4 є двоюрідною сестрою позивача. Внаслідок шахрайських дій, ОСОБА_7 незаконно заволоділа квартирою ОСОБА_4 , незаконно поміщувала її на лікування у психіатричні лікарні, з метою приховання слідів вчиненого злочину, незаконно зареєструвала ОСОБА_4 у квартирі гр. ОСОБА_8 - АДРЕСА_5 . В подальшому, позивач ОСОБА_2 забрала ОСОБА_4 з лікувального закладу, здійснювала за нею догляд та проживала з нею на момент смерті.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечив повністю. Пояснив, що ОСОБА_3 прибав квартиру за адресою: АДРЕСА_6 за договором купівлі продажу і володіє нею на законних підставах. Також зазначив, що Акт обстеження матеріально побутових умов ОСОБА_12 є недійсним, оскільки померла ОСОБА_4 не проживала разом з ОСОБА_2 , що підтверджується Вироком Галицького районного суду м. Львова від 23-30.12.2010 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч.2, ч.4 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, оскільки вказаним вироком обумовлено те, що ОСОБА_7 протягом 2003-2005 років чотири рази поміщала ОСОБА_4 для лікування в Почаївську психіатричну лікарню Тернопольської області. Відтак, зазначає, що факт родинних відносин та проживання зі спадкодавцем ОСОБА_2 не доведений. Крім того, просив застосувати до спірних правовідносин наслідки спливу строку позовної давності.

Представник третьої особи Пеннінгса Антоніуса Леонардуса Джозефа ОСОБА_13 у судовому засіданні проти позову заперечив повністю, позовні вимоги вважає безпідставними та недоведеними. Зокрема пояснив, що ОСОБА_10 іпотекодержателем квартири за адресою: АДРЕСА_6 , оскільки 03.06.2014 року ОСОБА_10 укладено договір позики, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Цибко Т.Б., реєстровий номер 759. Відповідно до умов договору позики ОСОБА_10 передав ОСОБА_3 у власність грошові кошти у сумі 400 000 гривень., які він зобов`язався повернути в порядку та строк, визначені договором, а саме до 03.06.2017 року. На забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором позики, 03.06.2014 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_3 укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу за №760. Просив у позові відмовити повністю.

Третя особа приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Г.М. у судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Скерувала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, на підставі ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків, повно та всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженими в судовому засіданні, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Судом у даному спорі встановлені наступні обставини справи.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис 82./а.с.30/.

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 29-30.12.2010 року у справі №1-3, який набрав законної сили 26.11.2011 року, ОСОБА_7 засуджено за ч.2 ст.190, ч.3 ст.358 КК України, зокрема, за вчинення заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайства), вчиненого повторно за попередньою змовою з групою осіб в особливо великих розмірах та за вчинення заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб з використанням завідомо підроблених документів, що завдало значної шкоди потерпілим, та призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна (а.с.12-18).

З показань потерпілої ОСОБА_4 , наданих у ході досудового слідства та оголошеними у судовому засіданні, дослідженими у кримінальній справі №1-3/2010 року про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.2, 4 ст. 190, ч.3 ст. 358 КК України та ОСОБА_14 за ч.4 ст. 190, ч.2, 3 ст. 358 КК України, встановлено, що ОСОБА_7 поміщувала її до психіатричних лікарень без її згоди, поки 17.06.2005 року її не забрала додому сестра.

Також у судовому засіданні, з досліджених матеріалів справ 461/7330/15-ц та №461/2392/14- ц встановлено, що померла ОСОБА_4 була поміщена у психіатричні лікарні, що підтверджується відомостями з історії хвороби ОСОБА_4 від 30.12.2005 року, наданими Миколаївською комунальною центральною районною лікарнею.

Актом обстеження матеріально побутових умов ОСОБА_2 , складеним депутатом міської ради м. Миколаїв Одноріг Н.В., в присутності сусідів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , підтверджується факт проживання без реєстрації у помешканні за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_4 у період з 2004 року по 2006 рік. /справа №461/2392/14-ц, а.с. 181-182/.

Відповідно до заяви ОСОБА_9 , посвідченої 03.03.2016 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Львівської області , за реєстровим номером 252, ОСОБА_9 , будучи рідною сестрою ОСОБА_2 після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на день смерті проживала: АДРЕСА_4 на спадщину не претендує, не заперечує, щоб право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_4 було визнане в порядку спадкування за законом за ОСОБА_2 /а.с.28/.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Райбюро ЗАГС вбачається, що ОСОБА_18 є донькою ОСОБА_19 , та ОСОБА_20 /а.с.31/.

12.02.1964 року ОСОБА_21 та ОСОБА_18 уклали шлюб, актовий запис №13, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 , виданого Миколаївським міським бюро ЗАГС Львівської області 12.02.1964 року./а.с.33/.

Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 18.07.2019 року, наданим Пустомитівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області встановлено, що 22.03.2016 року за №6, реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області внесено відомості про актовий запис №3 від 11.03.1940 року, складений у церкві с. Бродки Миколаївського району Львівської області, відповідно до якого: прізвище чоловіка до державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_19 ; прізвище після державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_19 . Прізвище дружини до державної реєстрації шлюбу: ОСОБА_5 . /а.с.34/.

З листа Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції ГТУЮ у Львівській області №446/02.1-04-01 від 23.03.2016 року вбачається, що в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції у Львівській області наявні метричні книги по селу Бродки, Миколаївського району, Львівської області лише з 1925 року. Проведеною перевіркою встановлено, що актовий запис про шлюб, складений щодо ОСОБА_22 та ОСОБА_23 в архіві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції відсутній. Одночасно, проведеною перевіркою наявності поновлених актів цивільного стану за період з 01.01.1945 року по даний час. Актові записи про народження вказаних осіб не знайдено./а.с.35/.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління Державної реєстрації ГТУ у Львівській області №1209/03.1-06-33 від 13.04.2016 року скеровано копію актового запису про народження ОСОБА_24 №32 від 12.04.1942 року по метричній книзі костелу Вінценті а Паульо міста Львова./а.с.145-146/.

У судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_25 пояснила, що є сусідкою позивача ОСОБА_2 . Померлу ОСОБА_4 вона знала добре, оскільки вона проживала по сусідству разом з позивачем ОСОБА_2 та була її двоюрідною сестрою. Свідок зазначила, що між нею і ОСОБА_2 склались дружні стосунки, вони спілкувались дуже тісно і вона часто бачила ОСОБА_4 на подвір`ї та у будинку, коли навідувала ОСОБА_2 . Свідок вказує, що коли вона приходила у гості до позивача, ОСОБА_4 розповідала, що внаслідок шахрайських дій в неї відібрали квартиру та документи, вона втратила усе майно і меблі, тому тепер вона живе разом з ОСОБА_2 . Станом на день смерті ОСОБА_4 проживала у позивача ОСОБА_2 протягом року, нікуди не відлучаючись. Свідок зазначила, що у період з 2004 -2005 років, ОСОБА_4 періодично приїжджала до ОСОБА_2 , однак часто перебувала у лікувальних закладах. У 2006 2007 році, після смерті ОСОБА_4 , сусідами ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 був підписаний акт фактичного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в одному будинку. Даний акт був підписаний після смерті ОСОБА_4 , з метою отримання матеріальної допомоги, оскільки ОСОБА_4 повністю перебувала на утриманні ОСОБА_2 . Також свідок вказала, що у ОСОБА_2 є рідна сестра, яка проживає у м.Тростянець, та іноді приїжджає до ОСОБА_2 у гості.

У судовому засіданні допитана у якості свідка ОСОБА_26 пояснила, що з позивачем ОСОБА_2 вона знайома давно, вони є сусідами. ОСОБА_4 була двоюрідною сестрою ОСОБА_2 та проживала разом із нею в одному будинку, протягом півтора року до смерті, в період з 2004 -2006 років. Свідок зазначає, що ОСОБА_2 здійснювала догляд за ОСОБА_4 , купувала продукти харчування та ліки. Свідок вказує, що проживає поруч і неодноразово бачила ОСОБА_4 у будинку та на подвір`ї. ОСОБА_2 ОСОБА_4 повідомляла, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_2 . Свідок також ствердила, що вона підписувала акт фактичного проживання ОСОБА_4 , після її смерті, на прохання позивача, однак у акті помилково невірно зазначено її ім`я. Так, ім`я свідка ОСОБА_29 , а в акті помилково вказано ім`я « ОСОБА_30 ». Свідок також пояснила, що жодних документів, що посвідчують особу ОСОБА_4 вона не бачила, однак пам`ятає її з зовнішнього вигляду. Свідок також зазначила, що їй було відомо про стаціонарне лікування ОСОБА_4 у психіатричних закладах і від неї особисто і від позивача ОСОБА_2 .Свідок пояснила, що зі слів ОСОБА_4 їй було відомо, що внаслідок шахрайських дій вона втратила свою квартиру. Крім того, свідок ствердила, що їй відомо, що ОСОБА_2 має рідну сестру, однак вона приїжджає час від часу, а ОСОБА_4 проживала з ОСОБА_2 постійно протягом останніх півтора року, однак до того періоду навідувалась до позивача періодично.

Таким чином, враховуючи наведене, суд вважає, що обставини, на які позивач покликається у позові знайшли своє підтвердження в судовому, засіданні та повністю доводяться зібраними по справі належними доказами, а тому позов підлягає до задоволення в частині встановлення факту родинних відносин ОСОБА_2 із ОСОБА_4 , а саме, що ОСОБА_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 та встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо вимоги позивача про визнання права на спадкування за законом після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Згідно із ст. 1258 цього Кодексу, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України.

До третьої черги на право на спадкування за законом, відповідно до ст. 1263 Цивільного кодексу України, відносяться лише рідні дядько та тітка спадкодавця.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України, двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини (право представлення).

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 07.06.2017 року у справі № 6-161цс17: «Спадкування за правом представлення це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем. Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини. Спадкування за правом представлення є різновидом спадкового правонаступництва.

Якби особа, яку представляють, була б живою на час відкриття спадщини, то вона і була б спадкоємцем за законом, у даному ж випадку на її місце заступив спадкоємець за правом представлення, обсяг прав якого у праві представлення не залежить від фактичних прав особи, яка померла на час відкриття спадщини.

Отже, під спадкуванням за правом представлення розуміють особливий порядок закликання до спадкування спадкоємців за законом, коли одна особа у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини ніби заступає на її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини».

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.ч. 1, 3ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленогост. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Частиною 1 ст. 1298 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.

У пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» визначено, що при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину».

Відповідно до глави 10 п. 4.15 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5 передбачено, що «видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна».

Якщо нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 року № 7 „Про судову практику у справах про спадкування також роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів звернення ОСОБА_2 до нотаріальної контори, у встановленому законом порядку із заявою про прийняття спадщини,з наданням оригіналів правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві та відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, відтак в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_2 щодо визнання за позивачем права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо клопотання представника відповідача ОСОБА_11 про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (стаття 267 ЦК України).

Визначення початку відліку позовної давності міститься у статті 261 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України за загальним правилом перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Як вбачається зі штампу поштового відправлення, 25.02.2014 року ОСОБА_2 звернулась до Галицького районного суду м. Львова із позовом до ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , третя особа, без самостійних вимог ОСОБА_33 в якому просила витребувати майно з чужого незаконного володіння та визнання договору купівлі- продажу недійсним.

Підставою даного позову став факт порушення прав ОСОБА_4 злочинними діями ОСОБА_7 , котра шахрайськими діями протиправно заволоділа та всупереч волі власниці відчужила квартиру за адресою: АДРЕСА_6 . на користь ОСОБА_31 , уклавши з останньою договір купівлі-продажу від 16.05.2002 р.

Вироком Галицького районного суду від 29-30 грудня 2010 року, було встановлено факт шахрайства з боку ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 та визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Вирок Галицького районного суду від 29-30.12.2010 року набув законної сили 26 лютого 2011 року.

Відповідно до ст. 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку. У разі, якщо ця дія має бути вчинена в установі, то строк спливає тоді, коли у цій установі за встановленими правилами припиняються відповідні операції. Письмові заяви та повідомлення, здані до установи зв`язку до закінчення останнього дня строку, вважаються такими, що здані своєчасно.

Таким чином, право на позов у даній справі виникло лише з моменту, коли вступив у силу вирок Галицького районного суду від 29-30 грудня 2010 року, тобто з 26.11.2011 року.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 30.10.2014 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 власницею квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за ОСОБА_4 (право власності). Витребувано квартиру АДРЕСА_3 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 . В решті позовних вимог - відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду від 06.03.2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено, рішення Галицького районного суду м.Львова від 30.10.2015 року в частині задоволення позову скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_31 , ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_33 про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено. В решті частини рішення суду залишено без змін.

Зокрема, з рішення Апеляційного суду від 06.03.2015 року вбачається, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що позивачка ОСОБА_2 не зверталась до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, при тому, що це було необхідно для оформлення спадщини. Позивач не зверталась до суду із позовом про надання додаткового строку на прийняття спадщини, та не зверталась в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини.

Відтак, суд ухвалюючи рішення у даній справі вважає, що трирічний строк на звернення до суду, передбачений ст. 257 ЦК України позивачем не пропущено, зважаючи на те, що остання звернулась із позовною заявою про витребування майна з чужого незаконного володіння 25.02.2014 року, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.07.2015 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Апеляційного суду Львівської області від 06.03.2015 року залишено без змін, з позовом про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування ОСОБА_2 звернулась 29.07.2020 року.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов частково, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60 гривень.

Стосовно витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Так, Верховний Суд у своїй постанові від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для цілей розподілу судових витрат визначається: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2ст. 137 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представником відповідача подано заяву про стягнення з позивача на користь відповідача 19 000, 00 грн. судових витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесення ОСОБА_3 витрат на правову допомогу суду подано копію виписки з договору про надання правничої допомоги № 1/07-20 від 31.07.2020 року, копію акту прийому передачі виконанихробіт , згідно Договору №1/07-20 від 31.07.2020 року від 08.04.2022 року, копію платіжного доручення №111-20 від 20.12.2020 року, копію квитанції про оплату №81081730 від 09.03.2021 року, копію платіжного доручення №192-22 від 09.05.2022 року на загальну суму 19 000,00 гривень витрат на правову допомогу.

31.07.2020 року ОСОБА_3 та адвокат Семенина В.М. уклали договір про надання правничої допомоги № 1/07-20.

Згідно п. 1. договору Клієнт ОСОБА_3 , адвокат зобов`язується представляти та захищати інтереси клієнта у Галицькому районному суді м. Львова, Миколаївському районному суді Львівської області та у Львівському апеляційному суді у цивільній справі №461/5882/20-ц.

Згідно із ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом (частина третя статті 26 зазначеного Закону).

Відповідно до ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, а тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача ОСОБА_2 та відповідача Територіальної громади м. Миколаїв солідарно на користь відповідача ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 6 333,00 грн., пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 141, 200, 206, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1223, 1233, 1258, 1261, 1266, 1268,1269 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Якубівського Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_2 до Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Алєксєєва Ганна Миколаївна про встановлення факту родинних відносин, факту постійного проживання та визнання права на спадкування-задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є двоюрідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 із ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути солідарно з Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на оплату судового збору в розмірі 1681, 60 гривень.

Стягнути солідарно з Територіальної громади м.Миколаїв в особі Миколаївської міської ради та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 6 333,00 гривні.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщоапеляційнускаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Х.М. Мисько