Народицький районний суд Житомирської області
Справа № 284/952/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2022 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

під головуванням судді Дубовика П.В.,

з секретарем Галенчик О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяна Леонідівна, та просить визнати виконавчий напис №1577, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 21 березня 2018 року про звернення стягнення заборгованості в сумі 59215 гривень 58 копійок, таким, що не підлягає виконанню, мотивуючи тим, виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів та без дослідження інформації щодо безспірності суми, що підлягала стягненню. Крім того просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 36462,65 грн., які йому були безпідставно сплачені позивачем на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Ухвалою суду від 14 грудня 2021 року відкрите спрощене провадження у даній справі, яку було направлено учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов.

Ухвала суду та копія позовної заяви з додатками відповідачу вручені 21.12.2021 року (а.с.19).

Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва подала до суду копії матеріалів у виконавчому провадженні №56298898, відкритому за виконавчим написом №1577 від 21.03.2018 року.

Враховуючи те, що при відкритті провадження судом було ухвалено проводити судовий розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а сторони в установленому законом порядку не подали клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, тому в силу положень ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Дослідивши в судовому матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

21 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною вчинено виконавчий напис №1577 про звернення з ОСОБА_1 стягнення заборгованості в сумі 59215 гривень 58 копійок, на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», за період з 12.03.2017 року по 12.03.2018 року за кредитним договором №GP-6079966 від 18 лютого 2014 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ «БАНК РЕНЕСЕНАНС КАПІТАЛ».

03 травня 2018 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі зазначеного вище виконавчого напису №1577, а також 08.05.2018 року - постанову про накладення арешту на грошові кошти боржника.

Зазначені обставини підтверджуються копіями виконавчого напису від 21 березня 2018 року №1577, постанов приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф В.Т. (а.с.12,13,35).

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі-Перелік).

Згідно пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

При вчиненні виконавчого напису відповідно до пунктів 3.2,3.5 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку.

У позовній заяві позивач зазначає, що виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом за відсутності всіх необхідних документів, без дослідження інформації щодо безспірності суми, що підлягала стягненню, так як на момент його винесення існував спір щодо розміру заборгованності.

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі викладеного й враховуючи те, що суду не було надано доказів на підтвердження того, що приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. надавались документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача перед Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк», зокрема оригінал нотаріально посвідченого кредитного договору №GP-6079966 від 18 лютого 2014 року, укладеного між позивачем та АТ «БАНК РЕНЕСЕНАНС КАПІТАЛ», а також з огляду на те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження факту отримання позивачем претензії з вимогою про погашення заборгованності за договором про надання кредиту суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,є обґрунтованими та їх слід задовольнити.

Щодо вимоги про повернення грошових коштів, сплачених позивачем на підставі виконавчого напису нотаріуса, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 1212 ЦК України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до частини другої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Частиною третьою статті 1212 ЦК України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Вказана правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18 та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

Таким чином, оскільки підставою для набуття коштів відповідачем був виконавчий напис №1577 від 21 березня 2018 року, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, тому відпала сама підстава для набуття та утримання відповідачем коштів у сумі 36462,65 грн., стягнутих із заробітної плати позивача за виконавчим провадженням №56298898, що підтверджується довідкою територіального центру соціального обслуговування Народицької селищної ради за вих. №51 від 09.12.2021 року, копіями звітів про здійснені відрахування, виплати та копіями платіжних доручень (а.с.11,48-61)і які відповідачем не спростовані.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що позов щодо повернення грошових коштів, сплачених позивачем на підставі виконавчого напису підлягає задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 36462,65 грн. на підставі статті 1212 ЦК України.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

У контексті вищенаведеного, суд вважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.10 ч.1 ст.5 Закону України „ Про судовий збір .

Керуючись Законом України «Про нотаріат», статтями 3,10,137,138,141,263,265,273,274-279 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати виконавчий напис №1577, вчинений 21 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною про звернення стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 59215 гривень 58 копійок, за кредитним договором №GP-6079966 від 18 лютого 2014 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (, місце знаходження: вул.Андріївська, 4, м.Київ, 04070) на користь ОСОБА_1 грошові кошти, які стягнуті за виконавчим написом №1577 від 21 березня 2018 року у сумі 36462 грн. 65 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Житомирського апеляційного суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», , місце знаходження: вул.Андріївська, 4, м.Київ, 04070).

Суддя: П. В. Дубовик