Житомирський апеляційний суд
Справа №289/1046/22 Головуючий у 1-й інст. Мельник О. В.
Категорія 68 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №289/1046/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної державної адміністрації в м. Києві про визначення місця проживання дитини

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на додаткове рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Мельника О.В. у смт. Радомишль,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом, в якому просила визначити місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 21 вересня 2022 року позов задоволено.

Додатковим рішенням цього суду від 14 жовтня 2022 року заяву представника ОСОБА_1 адвоката Тимошенка Д.В. задоволено. Стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , на користь позивача ОСОБА_1 , судові витрати, які складаються з витрат на правничу допомогу в розмірі 5 500 (п`ять тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок.

Не погодившись з додатковим рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Тимошенка Д.В. про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в позовній заяві позивачем не було заявлено вимог щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а також не наведено попереднього (орієнтовного) розрахунку сум таких витрат. Крім того, в судовому засіданні 21.09.2022 представником позивача не було заявлено про витрати на правову допомогу та надано докази, які їх підтверджують протягом строку, визначеного ст. ст. 141, 246 ЦПК України.

У заяві про ухвалення додаткового рішення не наведено обставин, за яких позивач був позбавлений можливості виконати вищезазначені вимоги ЦПК України. Тому, у суду не було правових підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 04.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст. 369 ЦПК України).

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що скарга повинна бути залишена без задоволення з огляду на наступне.

Статтею 270 ЦПК України передбачений порядок і підстави для ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 133 ЦПК України).

Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Тобто, саме заінтересована сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження 14-382цс19) зазначено, що докази про розмір судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, мають бути подані у межах строків, передбачених частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.

Як видно з матеріалів справи, у позовній заяві представник позивача, діючи в інтересах ОСОБА_1 , зазначив, що орієнтовний (попередній) розрахунок витрат позивача на професійну правничу допомогу становить 15 000 грн і в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України повідомив суд, що надасть докази понесених витрат на професійну правничу допомогу протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення по суті (а.с.2 зворот).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, за наслідком якого Радомишльським районним судом Житомирської області ухвалено рішення від 21 вересня 2022 року, представник позивача адвокат Тимошенко Д.В. 26 вересня 2022 року надіслав на адресу суду договір про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 24 травня 2022 року № 1, додаток №2 до договору про надання правової допомоги (юридичних послуг) від 24 травня 2022 року; акт №2 виконаних робіт за договором про надання правової допомоги (юридичних послуг); квитанції до прибуткового касового ордеру №№3,4 (а.с.84-93).

На підставі вказаних документів представник позивача адвокат Тимошенко Д.В. просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15000 грн.

Отже заявником було виконано вимоги статей 137, 141 ЦПК України, а відтак суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази, співставив обсяг виконаних робіт із умовами відповідного договору та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заяви.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове судове рішення ухвалено із дотриманням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, відтак підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а додаткове рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 14 жовтня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді