Справа № 2-3951/10
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 грудня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Бисаги Т.Ю. і Джуги С.Д.,

з участю секретаря Зубашкова М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2021 року (у складі судді Малюка В.М.) у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. про тимчасове обмеження боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа в грудні 2021 р.

Просив тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта України для виїзду за кордон боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до погашення заборгованості за виконавчим документом у повному обсязі.

На обґрунтування подання указав, що в нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № 63694643 із виконання виконавчого листа № 2-3951/10, виданого 20.07.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0229/08/26-N від 18.04.2008 р. у розмірі 491 892,80 грн., а також понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. і державного мита в розмірі 1700 грн.

Відповідно до ухвали № 2-3951/10 від 27.09.2019 р. стягувача ПАТ «Банк Форум» змінено на його правонаступника ТОВ «ФК «Інвестохіллс Веста».

Приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження і накладено арешт на майно та кошти боржника. Також здійснено відповідні запити для встановлення, чи має боржник у своїй власності рухоме та нерухоме майно.

Із дати набрання рішенням законної сили боржник усю суму боргу на користь стягувача не сплатив, жодних дій для реального та фактичного виконання рішення суду не вчинив, що вказує на ухилення боржника від виконання рішення суду.

Своїми діями та бездіяльністю боржник ухиляється від виконання рішення суду та чинить перешкоди приватному виконавцю у його виконанні.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2021 р. у задоволенні подання було відмовлено.

ТОВ «ФК Інвестохіллс Веста» (надалі Товариство) просить скасувати цю ухвалу та прийняти нове судове рішення, яким подання приватного виконавця задовольнити в повному обсязі. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

-боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення із нього на користь стягувача заборгованості протягом 11 р.;

-встановлення обмеження у праві виїзду за кордон це єдиний спосіб виконати рішення суду, оскільки боржник часто виїжджає за кордон і є ризик неповернення його до України.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Товариство у судове засідання, яке відбулося 20 грудня 2022 р., не з`явилося, хоча було належним чином повідомлене про дату, час і місце розгляду справи (а.с.135), про причини своєї неявки Товариство не повідомило, відтак розгляд справи відбувався за їх відсутності.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, із таких мотивів.

Суд виходив із того, що при зверненні до суду з указаним поданням приватний виконавець не навів жодних із обставин, які б дали змогу задовольнити відповідне подання, а послався, як на підставу для обрання такого обмеження боржнику, тільки на наявність заборгованості по сплаті боргу та відсутність доходів, що не може бути визнане судом таким, що свідчить про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення у контексті положень ст. 441 ЦПК України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

При цьому суд установив, що 23.11.2020 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Ярошевського Д.А. було відкрито виконавче провадження ВП № 63694643 із примусового виконання виконавчого листа № 2-3951/10, виданого 20.07.2016 р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованості за кредитним договором № 0229 08/26-N від 18.04.2008 р. у розмірі 491892,80 грн., а також понесені позивачем витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. та державне мито в розмірі 1700 грн. (а.с.47).

23.11.2020 р. було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 (а.с.49).

Також 23.11.2020 р. було винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.51).

Державною прикордонної службою України було надано інформацію щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1 (а.с.65).

Згідно з відомостями про права власності за ОСОБА_1 зареєстровано право приватної власності у цілому на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.68).

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого рішення.

Згідно зі ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 указаного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов`язань.

Відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Із аналізу вказаних норм видно, що саме по собі самостійне невиконання боржником зобов`язань, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини.

До подання приватного виконавця було приєднано: виконавчий лист по цивільній справі (а.с.41), постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.47), постанову про арешт майна боржника (а.с.49), постанову про арешт коштів боржника (а.с.51), запити до банківських установ із метою отримання інформації щодо відкритих рахунків (а.с.52-64), інформацію про перетин боржником кордону (а.с.65), відомості про зареєстрована транспорті засоби (а.с.66,67), відомості про зареєстроване право власності на майно (а.с.68), інформацію про джерела отримання доходів боржника (а.с.69-75).

Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що боржнику було відомо про наявне виконавче провадження, позаяк належних доказів отримання ним постанов чи вимог державного виконавця матеріали справи не містять.

Тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон стосується гарантованого ст. 33 Конституції України права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, і повинно застосовуватися як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання рішення.

Згідно зі ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Такі заходи, передусім, передбачені ст. 32 Закону № 606-XIV, зокрема, звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб.

У справі відсутні докази використання державним виконавцем передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу без обмеження свободи пересування боржника, що є додатковим заходом забезпечення виконання судового рішення, якщо загальновживані заходи стягнення є недостатніми, вичерпані тощо. Таке обмеження не повинно застосовуватися, якщо не є вкрай необхідним і обґрунтованим.

Товариство не доводить, чи мало місце і у чому полягало ухилення ОСОБА_1 від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, які саме свідомі діяння (дії або бездіяльність) чинить боржник, що спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні. При цьому приватний виконавець не надав належних і допустимих доказів використання передбачених законом прав і повноважень для стягнення боргу з ОСОБА_1 , не довів факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Відтак, довід апеляційної скарги про те, що боржник ухиляється від виконання рішення суду про стягнення із нього на користь стягувача заборгованості протягом 11 р., є необґрунтованим.

Доказів, які б підтверджували факт свідомого ухилення боржника від виконання виконавчого листа, державним виконавцем не надано, а сам факт невиконання виконавчого документу боржником та систематичне перетинання державного кордону не може бути достатньою підставою для застосування Закону щодо тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за межі України.

У зв`язку з цим не заслуговує на увагу апеляційний довід про те, що встановлення обмеження у праві виїзду за кордон це єдиний спосіб виконати рішення суду, оскільки боржник часто виїжджає за кордон і є ризик неповернення його до України.

За наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права, не встановлено.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 - 384 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» залишити без задоволення.

2.Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 02 грудня 2021 року залишити без змін.

3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

4.Повне судове рішення складено 29 грудня 2022 р.

Судді: