Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1196/21

29 червня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: позивача - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Гураша М.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, -

ВСТАНОВИВ:

01.06.2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житлом в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить йому на праві приватної власності.

Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі, пов`язані з оплатою судового збору та правничої допомоги.

В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали з підстав, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив і просили їх задоволити.

Разом з тим, в ході розгляду даної справи позивач відмовився від стягнення з відповідача в свою користь понесених судових витрат, а тому просив суд не вирішувати дану вимогу під час ухвалення рішення по справі.

Відповідач по справі ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала з підстав, наведених у відзиві на нього та просила суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору - органу опіки та піклування Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області в судове засідання не прибув, натомість подали до суду заяву, в якій просили здійснювати розгляд даної справи без участі представника Пасічнянської сільської ради, зазначивши при цьому, що Пасічнянська сільська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вивчивши відзив на позов і відповідь на нього, дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування та заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Частиною 1 ст.77 ЦПК України закріплено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а ч.2 цієї статті визначено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги, чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ч.2 ст.78 ЦПК України вбачається, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 22.05.2012 року, а саме домоволодіння, що складається з житлового будинку та господарських будівель і споруд, виданим на підставі рішення виконавчого комітету Зеленської сільської ради за №50 від 10.05.2012 року (а.с.8). Вказане свідоцтво зареєстроване в обласному комунальному підприємстві «Івано-Франківське обласне бюро технічної інвентаризації» 22.05.2012 року, реєстраційний номер 36708372, номер запису 389, книга 3, про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав на нерухоме майно за №34220838 від цього ж числа (а.с.9).

Також судом з`ясовано, що в належному ОСОБА_1 домоволодінні крім нього зареєстровані його дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своїми неповнолітніми дітьми, тобто онуками позивача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих осіб у вказаному домоволодінні осіб, виданою Пасічнянською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області за №457 від 27.04.2021 року (а.с.7).

В ході розгляду судом перевірено, що відповідач ОСОБА_2 разом із двома неповнолітніми дітьми в 2018 році були зареєстровані в спірному домоволодінні, проте в ньому не проживали. За місцем реєстрації відповідача та її неповнолітніх дітей, відсутнє будь-яке належне їм майно, в том числі особисті речі. Остання не допомагає позивачу у веденні господарства в даному домоволодінні, не надавала кошти на ремонт будівель чи будь-які інші потреби для підтримання в належному стані зазначеного житлового будинку і господарських будівель та споруд.

Разом з тим, в судовому засіданні знайшла своє підтвердження і та обставина, що ОСОБА_2 із неповнолітніми дітьми, з часу їх народження постійно проживають у будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , що перейшов їй у власність від її матері та колишньої дружини позивача ОСОБА_9 , 1942 року народження, а саме згідно договору дарування домоволодіння від 10.11.2016 року, зареєстрованого в реєстрі за №2280. Наведене стверджується довідкою, виданою Пасічнянською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області за №2П-1271/02-23 від 28.05.2021 року та не спростовано відповідачем (а.с.10).

Крім того, факт непроживання відповідача ОСОБА_2 разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем своєї реєстрації в належному позивачу житловому будинку АДРЕСА_1 підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 27.04.2021 року, складеним членом виконкому Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області ОСОБА_10 , з якого вбачається, що вони зареєстровані в належному ОСОБА_1 домоволодінні, однак з моменту реєстрації фактично там не проживають. Крім того неповнолітні діти відповідача в Зеленській ЗОШ І-ІII ступенів не навчаються, а навчаються в Пнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів (а.с.6).

Отже, в судовому засіданні доведено, що відповідач разом із неповнолітніми дітьми не проживає в житловому будинку АДРЕСА_1 , не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, спільного господарства з позивачем не веде, тобто в судовому засіданні встановлено та не спростовано стороною відповідача, що ОСОБА_2 разом з своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 понад один рік не проживають у спірному домоволодінні.

Також з`ясовано, що між позивачем і відповідачем не існує жодних домовленостей щодо збереження за останньою чи ї неповнолітніми дітьми права на користування вказаним вище житлом у разі їх відсутності за місцем реєстрації понад один рік.

Судом достовірно встановлено, що домоволодіння АДРЕСА_3 належить на праві приватної власності позивачу - ОСОБА_1 , що також підтверджується копією технічного паспорта, виготовленого на дане майно на його ім`я (а.с.31-32).

Таким чином, факт реєстрації відповідача ОСОБА_2 разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за даною адресою порушує право позивача на вільне розпорядження і користування своїм майном, зокрема він позбавлений можливості оформити субсидію, чи іншу соціальну допомогу.

Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Зокрема, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснив, що відповідач по справі ОСОБА_2 є його рідною сестрою. Зазначив, що вона проживає із сім`ю в АДРЕСА_2 у власному будинку, однак зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , в домоволодінні її батька - ОСОБА_1 .

Стверджує, що батько в 2018 році на прохання сестри зареєстрував її в своєму будинку, однак з моменту реєстрації ні вона, ні її діти жодного дня не проживали по місцю своєї реєстрації.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивача по справі знає десь три роки і він є її добрим знайомим. Вона часто буває в нього в гостях, тому добре знає умови його проживання, знає його синів. Разом з тим повідомила, що жодного разу не бачила в будинку ОСОБА_1 його дочки - ОСОБА_2 та її дітей, які зі слів позивача, постійно проживають в АДРЕСА_2 .

З показань допитаної в якості свідка ОСОБА_7 встановлено, що вона добре знає позивача ОСОБА_1 , як односельчанина. Також їй відомо, що будинок в АДРЕСА_1 , належить позивачу, оскільки він його будував. Допомагав йому в цьому його син ОСОБА_11 .

Що стосується проживання в даному будинку його дочки ОСОБА_12 , повідомила, що бачила її в батька один-єдиний раз, близько десяти років тому.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона є близькою сусідкою позивача ОСОБА_1 , знає його багато років і часто допомагає йому по господарству.

Вказала, що за час проживання по сусідству з позивачем жодного разу не бачила в його будинку чи на подвір`ї дочку ОСОБА_2 з дітьми, бо вона там ніколи і не проживала.

Показання даних свідків є логічними та послідовними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Що стосується посилання відповідача по справі на те, що «через постійні відвідування будинку залицяльницями позивача, які поводилися непристойно та випивали спиртні напої, виникали сварки, а тому ОСОБА_1 , тобто її батько вигнав її з дітьми із будинку та заборонив там проживати» та що «після її реєстрації у сімейному будинку 26.06.2018 року під час літніх канікул, через 2 місяці позивач незаконно вигнав її з неповнолітніми дітьми і тому можливість відвідувати Зеленський ліцей було втрачено», то вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи і є голослівними.

Суд звертає увагу, що свідок сторони відповідача ОСОБА_9 - колишня дружина позивача, також не спростувала в судовому засіданні ту обставину, що її дочка - ОСОБА_2 , відповідач по справі, не проживає в будинку в АДРЕСА_1 , де живе її колишній чоловік, а навпаки підтвердила, що дочка дійсно вже багато років з дітьми живе в АДРЕСА_2 , у власному будинку.

Враховуючи наведене, суд констатує наступне.

У відповідності до абз.1 ч.3, ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Згідно ч.2 ст.386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку у відповідності ст.405 ЦК України, згідно частини другої якої, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд констатує, що згідно ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зі змісту ст.81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Вирішуючи позов, суд погоджується з доводами сторони позивача про те, що протягом тривалого часу відповідачем, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей, не вживалися будь-які заходи для збереження за собою права на користування житлом, а тому вона втратила на нього право, оскільки тривала відсутність сталася без поважних на те причин.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про визнання осіб такими, що виратили право користування житлом.

Що стосується стягнення з відповідача на користь позивача понесених нею судових витрат, суд констатує наступне.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно наданих стороною позивача попереднього розрахунку суми судових витрат та квитанції серії АЕ №0596 від 17.05.2021 року, витрати на правничу допомогу склали 2500 грн. 00 коп. (а.с.13, 14).

Також за завернення до суду із даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп., що підтверджується квитанцією №55801459 від 11.05.2021 року (а.с.4).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, в процесі розгляду даної справи позивач відмовився від стягнення з відповідача в свою користь понесених судових витрат, а тому просив суд не вирішувати дану вимогу під час ухвалення рішення по справі.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що питання про розподіл судових витрат між сторонами, вирішенню на даний час не підлягає.

На підставі ст.ст.391, 405 ЦК України такеруючись ст.ст.4, 12, 76-78, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - орган опіки та піклування Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району, Івано-Франківської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з її неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право на користування житлом в домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення

складено 08.07.2022 року.