Справа № 505/4036/21
Провадження № 2-о/505/52/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.03.2022 Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Івінського О. О.

при секретарі - Черчел Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Подільську Одеської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк Ася Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 разом із своїм представником - адвокатом Ворсуляком М.С., звернулися 26 листопада 2021 року в суд з заявою, за участі заінтересованої особи: Державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк Асі Миколаївни та просив встановити факт, що заповіт, складений ОСОБА_2 від 17.03.2007, посвідчений Тюріною Людмилою Георгіївною, нотаріусом Великого Новгорода і Новгородського району зареєстрований в реєстрі за №2459, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Великий Новгород Новгородської області Російської Федерації помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 .

За життя він склав заповіт, посвідчений Тюріною Людмилою Георгіївною, нотаріусом Великого Новгорода і Новгородського району зареєстрованого в реєстрі за №2459, яким заповів на його користь належну їй на праві особистої власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

З метою прийняття спадщини ним було подано документи державному нотаріусу Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк Асі Миколаївні. Однак, 09 листопада 2021 року постановою №3331с/02-31 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлому ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в заповіті дата народження ОСОБА_1 вказана « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в той час згідно паспортних даних зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Невірне зазначення дати народження спадкоємця у заповіті є перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті ОСОБА_2 , у зв`язку з чим він змушений звернутись до суду про встановлення факту складення заповіту на його користь.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Представник заінтересованої особи, повідомлений про дату та час судового засідання належним чином, в судове засідання не з`явився. Причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надходило. Пояснень на заяву не подали.

Суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та подані письмові докази, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Великий Новгород Новгородської області Російської Федерації помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_1 , виданий відділом ДРАЦС Адміністрації Великого Новгорода Новгородської області від 29.04.2021.

Окрім того, судом встановлено, що 17.03.2007 ОСОБА_2 склав заповіт. Зі змісту даного заповіту вбачається, що ОСОБА_1 заповідається квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У заповіті дата народження спадкоємця ОСОБА_1 вказана « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Заповіт посвідчений Тюріною Людмилою Георгіївною, нотаріусом Великого Новгорода і Новгородського району зареєстрованого в реєстрі за №2459.

ОСОБА_1 звернувся до державного нотаріуса Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса із заявою про прийняття спадщини, як спадкоємець за заповітом.

Постановою від 09 листопада 2021 року за №3331с/02-31 державним нотаріусом Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк А.М. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, яке належало померлому ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки в заповіті дата народження ОСОБА_1 вказана як « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в той час згідно паспортних даних зазначено « ІНФОРМАЦІЯ_3 ». Отже, дата народження вказана в заповіті та в паспортних даних не є тотожною.

З оглянутих судом копій документів, долучених до заяви вбачається, що у свідоцтві про народження, у паспорті та у довідці про присвоєння ідентифікаційного номера дата народження спадкоємця ОСОБА_1 вказана як « ІНФОРМАЦІЯ_3 », а відтак рік народження, який вказаний спадкодавцем в заповіті є помилковим.

Згідно вимог ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

На підставі вказаних доказів, судом встановлено, що існує невідповідність в заповіті складеному ОСОБА_2 , посвідченому ОСОБА_3 , нотаріусом Великого Новгорода і Новгородського району зареєстрованого в реєстрі за №2459, а саме в даті народження спадкоємця ОСОБА_1 , так як вона помилково вказана як « ІНФОРМАЦІЯ_3 », в той час згідно свідоцтва про народження, паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного номера зазначено як « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

Відповідно до пп.5.1 п.5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 № 296/5 при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту. Перевірити його реєстрацію у спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє у його прийомі.

Так, за положеннями п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року Про встановлення фактів, що мають юридичне значення при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Відповідно листа ВСУ 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення документів про прийняття спадщини за заповітом, тому суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10,12,263,264,265,268,273, 293,315, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса Ворсуляк Ася Миколаївна про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити, що заповіт від імені ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений нотаріусом Великого Новгорода і Новгородського району Тюріною Людмилою Георгіївною, зареєстрований в реєстрі за №2459 від 17 березня 2007 року, належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Суддя О.О. Івінський

Повне судове рішення складено 17 березня 2022 року.