Справа № 212/314/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення,-

встановив:

У січні 2022 року позивач АТ Криворізька теплоцентраль звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що позивач є постачальником теплової енергії квартири за адресою: АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач. Відповідач не здійснює оплату за отриману теплову енергію, у зв`язку із чим виникла заборгованість за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2021 року у розмірі 39568,09 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також зв`язку із невиконанням відповідачем обов`язку щодо сплати заборгованості, просить стягнути з останнього суму інфляційних витрат у розмірі 9981,32 грн., 3% річних у розмірі 3418,05 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн.

Заочним рішенням від 22 червня 2022 року позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль задоволено.

Ухвалою суду від 29 липня 2022 року скасоване заочне рішення у справі з призначенням судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Ухвалою суду від 29 липня 2022 року за клопотанням представника відповідача витребувано з Комунального підприємства Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної ради довідку щодо власників нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 жовтня 2013 року по 31 жовтня 2021 року із долученням належним чином засвідчених копій правовстановлюючих документів.

Ухвалою суду від 20 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів.

Від представника відповідача адвоката Вовк М.В. надійшов відзив на позовну заяву в якому вказано, що відповідач ОСОБА_1 не є належним відповідачем по вказаній справі, у зв`язку із тим, що у 2008 році ним було здійснено відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , однак у Реєстр ці відомості занесені не були, договір купівлі-продажу квартири втрачений. ОСОБА_2 , згідно довідки про реєстрацію місця проживання, зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 з жовтня 2008 року, а тому не є власником квартири та фактичним користувачем житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 і не може нести відповідальність за зобов`язаннями по сплаті заборгованості за спірний період. Крім того, стягнення заборгованості заявлено за період з 01 жовтня 2013 року по 01 березня 2021 року, що виходить за межі трирічного строку позовної давності. У зв`язку із наведеним, просив перевірити та застосувати строк позовної давності, відмовити у задоволенні позову у зв`язку із пред`явленням вимог до неналежного відповідача, а також стягнути з позивача на користь відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 454 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

02 вересня 2022 року від представника позивача надійшли письмові пояснення у яких вказано, що АТ Криворізька теплоцентраль здійснює постачання теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вказаний будинок ж багатоповерховим і опалення до приміщення квартири відповідача здійснюється від транзитних трубопроводів житлових будинків і є невід`ємною частиною системи опалення вказаного будинку, що свідчить про те, що відповідач фактично отримує теплову енергію у належному йому приміщенні. Для встановлення власника вищевказаної квартири, позивачем було зроблено платний запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та отримано відповідь за якою ОСОБА_1 є власником квартири за якою обліковується заборгованість за послуги з централізованого постачання, а тому твердження відповідача про те, що він є неналежним відповідачем по справі та не є споживачем послуг є необґрунтованими. Крім того, відповідачем не було надано у повній мірі належних та допустимих доказів на підтвердження розміру понесених витрат, зокрема на правничу допомогу. У зв`язку із наведеним, просили позовні вимоги АТ Криворізька теплоцентраль задовольнити у повному обсязі, а вимоги відповідача залишити без задоволення.

Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 перебуває на обслуговуванні у Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль, відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 на послуги централізованого опалення.

Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 від 28 липня 1994 року зареєстрованого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Криворізької міської ради згідно розпорядження № Ж-1796 від 11 квітня 1994 року (а.с.5).

Ухвалою суду від 10 лютого 2022 року позовні вимоги до АТ «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за заявою представника позивача залишено без розгляду.

У відповіді КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» ДОР від 11.08.2022 року № 530, що направлена на виконання ухвали суду про витребування доказів про власників нерухомого майна АДРЕСА_1 за період з 01.10.2013 року по 21.10.2021 року, вказано, що КП «Криворізьке РБТІ» ДОР з 01.01.2013 року позбавлене права проведення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна та відключене від Реєстру прав власності на нерухоме майно, тому надати інформацію за вказаний період не має можливості.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Відповідно до ч.1,2 ст.32 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, інформація про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, що міститься у Державному реєстрі прав, є відкритою, загальнодоступною та платною, крім випадків, передбачених цим Законом. Для фізичних та юридичних осіб інформація за об`єктом нерухомого майна та суб`єктом речового права надається в електронній формі через офіційний веб-сайт Міністерства юстиції України, за умови ідентифікації такої особи (фізичної або юридичної) з використанням електронного цифрового підпису чи іншого альтернативного засобу ідентифікації особи, або в паперовій формі.

Пунтком 5 Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, інформація з Державного реєстру прав про зареєстровані речові права містить актуальні на дату та час її надання відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, їх обтяження, наявні в Державному реєстрі прав, а також відповідні відомості з його невід`ємної архівної складової частини або відомості про відсутність зареєстрованих речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень.

Оцінюючи твердження відповідача про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 не належить йому на праві приватної власності і він не є належним відповідачем у справі, суд відхиляє їх як такі, що не доведені жодними належними та допустимими доказами та спростовуються наданою позивачем Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Положеннями частини четвертої статті 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує. Тобто тягар утримання майна покладається на його власника.

Відповідно до положень статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно статті 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до положень статті 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Відповідно до приписів норм Закону України Про житлово-комунальні послуги, Закону України Про теплопостачання, Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України № 630 від 21.07.2005 року - між позивачем та відповідачем виникли правовідносини по наданню, з одного боку та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Відповідно до ст.5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, в тому числі, послуги з постачання теплової енергії.

Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24 червня 2004 року).

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року ).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Крім того, відповідно до статті 322 ЦК України на власника покладається тягар утримання майна.

Як встановлено судом і не спростовано відповідачем, ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 з 24 квітня 2008 року, а тому повинен утримувати своє майно та здійснювати оплату за надані послуги з централізованого постачання. При цьому звернення позивача із вимогами лише до одного із співвласників майна, частки яких не виділені, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з жовтня 2013 року по квітень 2021 року, який перевірений судом, по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_1 розмір заборгованості за послуги централізованого опалення складає 39568,09 грн. (а.с.6).

Крім того, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством.

За змістом частини 1 статті 901, частини 1 статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Беручи до уваги вищевикладене, правовідносини, які склалися на підставі договору про надання послуг, є грошовим зобов`язанням і, зважаючи на таку юридичну природу правовідносин сторін, на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 6-40цс11).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків сума інфляційних втрат за період з жовтня 2013 року по квітень 2021 року становить 9981,32 грн. сума 3 % річних 3418, 05 грн. (а.с.8).

Вирішуючи доводи представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

За нормами ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Частиною четвертою статті 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність, відповідно до частини першої статті 260 ЦК України, обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього кодексу.

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом 12 січня 2022 року, тобто період заборгованості в межах останніх трьох років розпочинається з січня 2019 року і у вказаний період перебіг строку позовної давності не переривався.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що підлягає задоволенню заява представника відповідача про застосування строків позовної давності, у зв`язку з чим позовні вимоги и слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на корись позивача заборгованість за період з січня 2019 по квітень 2021 року згідно меж заявлених позовних вимог та наведеного розрахунку, яка становить 21046,36 грн.

Позивачем на підставі вимог ст.625 ЦК України заявлено до відшкодування суму інфляційних втрат та 3 % річних, які також підлягають стягненню з відповідача в межах трирічного строку позовної давності за період з січня 2019 року по квітень 2021 року та становлять, згідно розрахунку: інфляційні витрати у розмірі 1970,73 грн. та 3% річних у розмірі 902,74 грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1025,12 грн., виходячи з розрахунку (23919,83 грн.*2270 грн./52967,47 грн.). Судові витрати на правову допомогу, понесені відповідачем, слід віднести на його рахунок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 264, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83,141, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль суму заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з січня 2019 року по квітень 2021 року у розмірі 21046 гривень 36 копійок, інфляційні витрати у розмірі 1970 гривень 73 копійки та 3% річних у розмірі 902 гривні 74 копійки, а всього 23919 (двадцять три тисячі дев`ятсот дев`ятнадцять) гривень 83 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Криворізька теплоцентраль судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1025 (одна тисяча двадцять п`ять) гривень 12 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Судові витрати на професійну правничу допомогу віднести на рахунок відповідача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль, , юридична адреса: Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1.

Відповідач: Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано без проголошення 22.09.2022 року.

Суддя: М.Д. Власенко