ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5720/22 Справа № 212/2202/22 Суддя у 1-й інстанції - Колочко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач- Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року, ухваленого суддею Колочко О.В. в м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 20 червня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ

У квітні 2022 позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник- адвокат Толстих О.Ю., звернувся до суду з позовом до відповідача АТ «Криворізький залізорудний комбінат» (далі Відповідач, АТ «КЗРК») про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я в сумі 260 000 гривень без урахування утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

В обґрунтування позову зазначив, що з 01 квітня 2005 року позивач працював на підприємстві відповідача, а саме з 01.04.2005 по 14.08.2006 - гірником очисного забою шахти «Гвардійська», з 14.08.2006 по 03.03.2020 - кріпильником шахти «Гвардійська».

Вказав, що рішенням МСЕК від 07.04.2022 позивачу вперше встановлено ступінь стійкої втрати працездатності внаслідок професійного захворювання - 65%, з яких 30%- радикулопатія, 20%- ХОЗЛ, 15% - туговухість, та встановлена третя група інвалідності, безстроково, а також визначено потреби у медикаментозному лікуванні, забезпеченні виробами медичного призначення, показане санаторно-курортне лікування, протипоказана важка праця, тривала хода, вимушена поза в умовах виробничого пилу, переохолодження.

Зазначив, що у зв`язку з отриманим професійним захворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, змушений постійно перебувати у ЛПЗ, приймати ліки, бо без них стан здоров`я позивача погіршується.

Вказав, що внаслідок отриманого хронічного професійного захворювання позивач постійно відчуває біль у шийному та попереково-крижовому відділах хребта з іррадіацією в плечовий пояс та нижні кінцівки, що посилюється при рухах та після фізичних навантажень, відчуття затерпання в кінцівках, судоми у ліктьових м`язах та м`язах передпліч, частіше в нічний час, біль та обмеження рухів у плечових, ліктьових та колінних суглобах, утруднену ходу, задишку при фізичному навантаженні, періодичний кашель, більш сухий.

Зазначив, що настання негативних змін у житті позивача обумовлене істотним погіршенням психологічного аспекту життя позивача, який через професійне захворювання не може належним чином слідкувати за побутом вдома, самостійно виконувати дії, які потребують фізичного навантаження у господарстві, і це доводиться робити його дружині, що викликає неприхований осуд з боку оточуючих.

Крім того позивач не може повноцінно приділяти увагу сину- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є інвалідом дитинства, має захворювання синдром ОСОБА_3 . Вказав, що позивач постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, поганому сні на фоні больових відчуттів. Зазначив, що негативні зміни в його житті є незворотніми, усвідомлення чого завдає позивачу душевного болю та страждань.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я задоволені частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 200 000 (двісті тисяч) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави судовий збір в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень.

Відповідач Акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат», будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача з 200 000 грн. до 71 825 грн. з утриманням податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів.

При цьому, скаржник зазначає, що надані позивачем документи тільки підтвердують факт виникнення у позивача професійних захворювань і не можуть бути беззаперечними доказами заподіяння останньому моральної шкоди.

Відповідач зазначає, що підприємство погоджується на компенсацію моральної шкоди позивачеві в розмірі 71 825 грн., яка була розрахована підприємством, однак суд першої інстанції розрахунку не надав належної правової оцінки, а визначений до стягнення розмір моральної шкоди належним чином у судовому рішенні не обгрунтовано. Посилаючись на сталу судову практиву у справах по відшкодуванню моральної шкоди, спричиненої працівникові внаслідок ушкодження здоров`я, відповідач вважає надто завищеним розмір моральної шкоди, який визначив до стягнення суд першої інстанції.

Окрім того, сторона відповідача не погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення моральної шкоди без урахування утримання з позивача обов`язкових податків і зборів, посилаючись на порушення судом норм Податкового кодексу України.

Відзив на апеляційну скаргу відповідача не подано.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку представника відповідача ОСОБА_4 , який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив їх задовольнити з викладених у скарзі підстав, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Толстих О.Ю., який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони відповідача, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 з 04 січня 2005 року по 03 березня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем, і працював на підприємстві відповідача, з повним робочим днем у підземних умовах, а саме з 04.01.2005 по 14.08.2006 - гірником очисного забою шахти «Гвардійська», з 14.08.2006 по 03.03.2020 - кріпильником шахти «Гвардійська», і був звільнений з підприємства відповідача 03 березня 2020 року за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію за віком, згідно ст. 38 КЗпП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 29-32).

Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 17 лютого 2022 року, складеного на підприємстві АТ «Кривбасзалізрудком», встановлено наявність у ОСОБА_1 професійного захворювання радикулопатія попереково-крижова L5, S1 та шийна С5, С6, С7 білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня) остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових ( ПФ першого-другого ступеня) і колінних (ПФ другого ступеня) суглобів; хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня; хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість другого ступеня ( з легким зниженням слуху), із зазначенням причин його виникнення: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії, шум (а.с. 10-17).

Згідно п.17 Акту хронічне професійне захворювання (отруєння) виникло за таких обставин: працюючи підземним кріпильником на шахті «Гвардійська» АТ «Кривбасзалізрудком» у період з 14.08.2006 по 03.03.2020, ОСОБА_1 виконував роботи з кріплення та ремонту горизонтальних гірничих виробок, очисних забоїв та виробок з кутом нахилу 45 градусів усіма видами кріплення, з частковим або повним видаленням старого кріплення, розбиранням бетону та випуском породи згідно паспортів кріплення. В підземних умовах шахти не завжди була можливість використовувати засоби малої механізації для переміщення вантажів з причин технологічного обмеження робочого простору, перешкоджаючого їх застосуванню, внаслідок чого умови праці характеризувалися фізичним перевантаженням. Внаслідок недосконалості технології підземного видобутку руди, мавших місце порушень систем вентиляції, пилоподавлення та режимів експлуатації гірничошахтного устаткування, підпадав під вплив підвищених параметрів аерозолів фіброгенної дії та рівнів шуму, які перевищували нормативні.

У пункті 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу ОСОБА_1 продовж 13 років 06 місяців в шкідливих умовах, та неодноразову зміну керівництва, визначити конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, неможливо.

Внаслідок зазначеного вище захворювання позивач ОСОБА_1 07 квітня 2022 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності 65% (30%-радикулопатія, 20%- ХОЗЛ, 15%- туговухість) з 04 квітня 2022 року, безстроково. Визначено потреби медичній та соціальній допомозі: медикаментозне лікування, забезпечення виробами медичного призначення, санаторно-курортне лікування, що підтверджується копією довідки серії 12 ААА №060275 від 07.04.2022 (а.с.18).

Довідкою до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №130244 від 07 квітня 2022 року встановлено, що ОСОБА_1 при первинному огляді встановлено третю групу інвалідності з 04 квітня 2022 року, у зв`язку з професійним захворюванням, безстроково. Також ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, тривала хода, вимушена поза, переохолодження в умовах виробничого пилу, шуму (а.с.19).

У зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач перебував на лікуванні у медичному закладі, що підтверджується наявним в матеріалах справи виписним епікризом (а.с. 24-25).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 на підставі досліджених доказів наданих сторонами, виходив з того, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійні захворювання отримані позивачем під час виконання ним трудових обов`язків на підтприємстві Відповідача, і наявності у зв`язку з цим підстав, передбачених ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди за рахунок роботодавця.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, з огляду на таке.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що ОСОБА_5 , її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України Про охорону праці відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року №1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров`я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов`язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, у зв`язку із чим відхиляє доводи сторони відповідача щодо завищеного розміру відшкодування моральної шкоди, стягнутої судом з АТ " Кривбасзалізрудном" на користь ОСОБА_1 .

Так, суд першої інстанції, вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, врахував конкретні обставини справи, а саме тривалість роботи на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів, який становить понад 13 років, характер і тяжкість отриманих позивачем професійних захворювань, що порушують його нормальні життєві зв`язки та викликають фізичні і моральні страждання, ступінь втрати ним професійної працездатності 65 % з встановленням третьої групи інвалідності, вперше та безстроково з 04 квітня 2022 року, що свідчить про неможливість покращення стану здоров`я позивача у майбутньому, незважаючи на проходження курсів лікування, взяв до уваги і те, що позивач має на утриманні малолітню дитину, яка є інвалідом дитинства, і якому внаслідок професійного захворювання позивач не може повноцінно приділяти увагу та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визначив до стягнення на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн., з розміром якої повністю погоджується і суд апеляційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Перевіривши справу та доводи сторони відповідача викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягали застосуванню, повно, всебічно та обґрунтовано встановив обставини справи, надав належну оцінку наявним у справі доказам, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про часткове задоволення позовних вимог, яке відповідає вимогам ст.ст.263, 264 ЦПК України.

Оскільки рішення суду першої інстанції залишено без змін перерозподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючисьст.ст.367, 374, 375, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 09 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: