Ухвала

Іменем України

22 липня 2022 року

м. Київ

справа № 383/31/22

провадження № 61-6421ск21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Погрібного С. О., Ступак О. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Голова Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктор Васильович, Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року у складі колегії суддів: Голованя А. М., Карпенка О. Л., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 13 січня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктора Васильовича, органу місцевого самоврядування - Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови Кетрисанівської сільської ради незаконною та протиправною, стягнення моральної шкоди та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та запропоновано йому протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розміру, а саме оригінал квитанції на суму 496 грн. 20 коп.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику на підставі пункту 1 частини п`ятої статті 357 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановляючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанції зазначив, що копія ухвали направлена на адресу ОСОБА_1 та отримана ним 01 квітня 2022 року, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення. Оскільки станом на 02 травня 2022 року скаржник не виконав вимоги ухвали апеляційного суду, із заявою про продовження терміну для усунення недоліків до суду не звертався, тому є підстави для застосування вимог статті 357 ЦПК України.

У липні 2022 року ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі заявник зазначає клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року, з посиланням на те, що процесуальний строк пропущено з поважних причин, оскільки повний текст ухвали не отримав по теперішній час. З повним текстом ухвали ознайомився 30 червня 2022 року в Єдиному державному реєстрі судовий рішень.

Відповідно до частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наведені заявником доводи свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є підставою для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року.

Касаційну скаргу обґрунтовано тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно повернув апеляційну скаргу та дійшов помилкового висновку про необхідність сплати ним судового збору. Заявник вважає, що звільнений від сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Заявник зазначає, що копію ухвали про залишення його апеляційної скарги без руху не отримував, а підпис у рекомендованому повідомленні про отримання ним копії ухвали 01 квітня 2022 року належить, ймовірно, іншій особі. Крім того, вважає, що з урахуванням військового стану в країні, суд апеляційної інстанції зобов`язаний був направити копію ухвали про залишення апеляційної скарги без руху повторно.

Верховний Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Положенням пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України визначено, що суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Згідно пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 28 лютого 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та визначено строк - десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 496,20 грн.

Апеляційний суд встановив, що копію ухвали від 28 лютого 2022 року апелянт отримав 01 квітня 2022 року.

У встановлений судом строк недоліки апеляційної скарги не були усунені, документ про сплату судового збору у визначеному законом порядку та розмірі не наданий.

Оскільки апелянт не виконав вимоги апеляційного суду щодо надання документу про сплату судового збору, суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав неподаною та повернув апеляційну скаргу.

Доводи ОСОБА_1 про те, що у розглядуваній справі він звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», є помилковими.

Так, згідно з пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

З матеріалів касаційного провадження вбачається, що звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив: визнати бездіяльність голови Кетрисанівської сільської ради щодо невнесення в порядок денний чергової 11 сесії Кетрисанівської сільської ради, яка відбулася 29 жовтня 2021 року розгляд його клопотання від 14 вересня 2021 року про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2 га у власність шляхом безоплатної передачі для ведення особистого селянського господарства, а також просить стягнути з Кетрисанівської сільської ради на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн та зобов`язати голову Кетрисанівської сільської ради Поліщука В. В. внести в порядок денний чергової сесії Кетрисанівської сільської ради питання щодо розгляду його клопотання з направленням на його адресу рішення, прийнятого за результатами його розгляду.

Отже, окрім вимог, передбачених пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», ОСОБА_1 заявив вимоги немайнового характеру, за які він від сплати судового збору не звільнений.

Крім того, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження, тобто оскаржив судове рішення, яким вирішено питання процесуального характеру.

Пунктом 9 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено ставку судового збору за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на всі ухвали суду без винятку. Зазначене положення стосується подання апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом «Про судовий збір» справляння судового збору за подання тих заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали, на що правильно звернув увагу апеляційний суд.

Зазначене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 та Верховного Суду у постанові від 17 лютого 2021 року у справі № 320/5719/19.

Встановивши, що після отримання ухвали апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, заявник не виконав вимог суду і не усунув недоліків апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про повернення апеляційної скарги заявнику.

Зазначені у касаційній скарзі доводи, Верховний Суд вважає необґрунтованими та виключно суб`єктивними судженнями заявника, оскільки ним не наведено належних аргументів, які свідчили б про утруднення чи неможливість виконання ним вимог ухвали суду апеляційної інстанції щодо усунення недоліків апеляційної скарги.

Крім того, як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення, тому доводи заявника у касаційній скарзі про порушення права на суд є безпідставними.

Верховним Судом враховано, що доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

Керуючись статтею 390, пунктом 5 частини другої, частинами четвертою, п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року.

У відкритті касаційного провадженняу справі за позовом ОСОБА_1 до голови Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Поліщук Віктор Васильович, Кетрисанівська сільська рада Кропивницького району Кіровоградської області про визнання бездіяльності голови сільської ради незаконною та протиправною, зобов`язання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 02 травня 2022 року відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. Ю. Гулейков С. О. Погрібний О. В. Ступак