МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2022 р. Справа №370/173/22

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Тандира О.В., розглянувши у приміщенні суду у смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , (далі - позивач), звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , (далі - відповідачка), про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, в якому вказала, що з 20.06.2006 року вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, в якому в них народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Протягом усього періоду сімейного проживання сторони у справі в однаковій мірі дбали про сім`ю, відповідач активно допомагав по господарству та у вирішенні житлово-побутових питань. Проте, на початку 2021 року відповідач перестав належним чином дбати про сім`ю, відносини між сторонами як подружжя почали погіршуватись, а сім`я руйнуватись; в сім`ї постійно виникали побутові сварки та непорозуміння, що створило обстановку напруженості та дратівливості, а розмови з відповідачем щодо налагодження стосунків бажаного результату не дали; спільне господарство на даний час сторонами не ведеться. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Крім того, її рішення щодо розірвання шлюбу є виваженим та категоричним, а відтак вважає, що необхідності надання строку для примирення немає. Також позивачка зазначила, що дитина на даний час проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає.

Враховуючи наведене, позивачка просить суд: 1) розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем, зареєстрований 20.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського районного управління юстиції, актовий запис №64; 2) стягнути з відповідача на свою користь на утримання доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 02.02.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Копія ухвали суду від 02.02.2022 року та позовна заява з додатками, направлені відповідачу за адресою реєстрації, повернулись до суду без вручення з відміткою «адресат відмовився» (поштове відправлення №327, а.с.19).

У зв`язку з наведеним, відповідачу повторно було направлено копію ухвали суду від 02.02.2022 року та позовну заяву з додатками, які він отримав 05.10.2022 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №810 (а.с.22).

11.10.2022 року відповідач ОСОБА_2 через канцелярію суду подав письмове клопотання, в якому просив зупинити провадження у справі, надавши сторонам строк для примирення, зазначивши про своє бажає зберегти сім`ю.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 20.06.2006 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб, актовий запис №64; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_1 » (свідоцтво про шлюб, а.с.7).

За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Як вбачається з довідки №29, виданої 05.01.2022 року Макарівською селищною радою (а.с.6), ОСОБА_1 , про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , до складу її сім`ї входять: ОСОБА_2 - чоловік; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , - донька; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - донька.

Згідно Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків (а.с.9), ОСОБА_1 за період з 1 квартал 2021 року по 3 квартал 2021 року отримала доходи з таких джерел: АТ «КБ «Приват-Банк» дохід -137,95 грн., сума утриманого податку - 24,83 грн.; АТ «Універсал Банк» дохід - 115,58 грн., сума утриманого податку - 20,81 грн.

Як вказала позивачка, а відповідач у своєму клопотанні про надання строку на примирення від 11.10.2022 року, не спростував наступне, що на початку 2021 року відповідач перестав належним чином дбати про сім`ю, відносини між сторонами як подружжя почали погіршуватись, а сім`я руйнуватись; в сім`ї постійно виникали побутові сварки та непорозуміння, що створило обстановку напруженості та дратівливості, а розмови з відповідачем щодо налагодження стосунків бажаного результату не дали; спільне господарство на даний час сторонами не ведеться. За таких обставин збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки. Неповнолітня дитина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає разом з позивачкою та перебуває на її повному утриманні, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дочки не надає.

Відповідач у своєму клопотанні від 11.10.2022 року просив суд надати сторонам строк для примирення, зазначивши про своє бажає зберегти сім`ю.

Позивачка ж в позовній заяві, зазначила, що її рішення щодо розірвання шлюбу є виваженим та категоричним, а відтак вважає, що необхідності надання строку для примирення немає.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України.

Відповідно до ст. 111 СК України регламентує право суду вжити заходів щодо примирення подружжя. При цьому, як встановлено судом, думка позивача на момент розгляду справи не змінилась, крім того в позовній заяві він зазначив, про свою незгоду на примирення, тобто на час перебування справи в суді обставини, які викладені в позовній заяві, не змінилися. Наведені позивачем аргументи стороною відповідачки не спростовані та зводяться до її власного бажання зберегти сім`ю.

Аналізуючи наведене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав про надання строку на примирення, оскільки примирення само собою обумовлює спільне бажання подружжя зберегти сім`ю. На час розгляду позову в суді такої обопільної згоди не досягнуто. Крім того у сторін з моменту відкриття провадження у справі (з 02.02.2022 року) та до дня розгляду справи було достатньо часу для з`ясування відносин між собою та прийняття відповідного рішення.

Статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя.

Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання».

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про розірвання шлюбу таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, яка наполягає на розірванні шлюбу, а також враховуючи принцип добровільності шлюбу, який є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу.

Щодо клопотання відповідача про надання сторонам строку на примирення, слід зазначити також наступне.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Тож, однією із основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, зокрема, особа має право вільно вирішувати питання щодо укладення шлюбу та його збереження, а також розірвання шлюбу та припинення шлюбних відносин.

Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Згідно із ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Отже, примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства.

Поняття «моральні засади суспільства» діючим законодавством не визначено, а тому при вирішення питання чи не буде надання часу на примирення суперечити моральним засадам суспільства суд має застосовувати положення ст.24 Сімейного кодексу України, яке закріплює вільну згоду жінки та чоловіка на шлюб та заборону примушування жінки та чоловіка до шлюбу.

Отже, при категоричній незгоді позивача на примирення, суд має враховувати, що надання такого строку на примирення буде суперечити ст.24 Сімейного кодексу України.

Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком. Вказане узгоджується з правовими позиціями, що були викладені у постановах Верховного Суду від 26.11.2018 року у справі №761/33261/16-ц; від 30.05.2019 року у справі №442/6319/16-ц; від 15.01.2020 року у справі №200/952/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, враховуючи наведене та встановлені судом обстави, а також незгоду позивачки на примирення, суд не вбачає підстав для надання такого строку.

Також між сторонами склались правовідносини, які регулюються ст. ст. 180-183 СК України, якими передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов про стягнення аліментів таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону.

Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати за позовні вимоги про розірвання шлюбу (а.с.4), слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 141, 247, 274, 265, 354-355 ЦПК України суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 20.06.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Макарівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №64.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на відшкодування понесених нею судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, через Макарівський районний суд.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 05.12.2022 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя О.В. Тандир