Провадження № 2/686/4860/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2022 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі : головуючого судді - Заворотної О.Л.,

секретаря судового засідання - Сікори Ю.В.

з участю представника позивача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В липні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якої вказала, що 10 грудня 2020 року близько 08 години 15 хвилин, на автодорозі М-12 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» в напрямку від міста Хмельницького до міста Тернопіль сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Ssang Yong Rexton д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер. В зв`язку з смертю ОСОБА_3 його дружині ОСОБА_1 , в т.ч. малолітнім дітям потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 була завдана шкода в зв`язку з втратою годувальника, моральна шкода, шкода з похованням потерпілого, майнова шкода в зв`язку з знищенням автомобіля. Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Ssang Yong Rexton д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу №АР/4322259 в ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна». Розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого встановлений в сумі 260 000, 00 грн., розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілого 130 000, 00 грн., розмір франшизи 0,00 грн. 25 січня 2021 року позивачка звернулась до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану життю потерпілого та за шкоду завдану знищенням майна, а саме автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 , проте відшкодування не виплачено, у зв`язку з чим звернулась до суду та просить стягнути з відповідача 223 500 грн. відшкодування шкоди, заподіяної життю потерпілого, 98 363 грн. 36 коп. на відшкодування майнової шкоди, 83 481 грн. 66 коп. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання, три відсотки річних в розмірі 11 930 грн. 99 коп., 62 988 грн. 66 коп. інфляційних збитків.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» подав відзив на позов, де зазначив, що 28 січня 2021 року страховик поштовою кореспонденцією отримав від позивача заяви про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану життю потерпілого та за шкоду завдану знищенням майна, а саме автомобіля «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Проте, за фактом дорожньо-транспортної пригоди слідчим ГУ Національної поліції в Хмельницькій області 10 грудня 2020 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 000562 відносно ОСОБА_2 за частиною 2 статті 286 КК України.

З огляду на те, що ДТП, внаслідок якої позивачу заподіяна шкода, пов`язана із смертю потерпілого, розглядалася у кримінальній справі № 686/5522/21, наявними були підстави, передбачені абзацом 4 пункту 36.2 статті 36 Закону про ОСЦПВВНТз для призупинення строку для виплати страхового відшкодування до дати, коли страховику стане відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Лише 28.06.2022 року з Сайту єдиного державного реєстру судових рішень, страховику стало відомо про набрання Вироку Хмельницького районного суду Хмельницької області від 27.05.2022 р. у справі № 686/55227/21 законної сили.

Оскільки, обставини ДТП розглядалися в кримінальній справі, то перебіг строку, і встановлений п. 36.2. статтею 36 Закону про ОСЦПВВНТз у 90 днів припинився, а почав свій відлік лише з 28.06.2022 року, відтак, строк для прийняття страховиком рішення про виплату та проведення виплати страхового відшкодування, встановлений законодавством, завершується лише 27.09.2022 року, а тому, до цього строку, страховик не несе жодної відповідальності за несвоєчасну виплату страхового відшкодування.

Крім того, згідно п. 36.1. ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТз, рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку.

Позивач вимагає відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної пошкодженням автомобіля Volkswagen Passаt, реєстраційний номер НОМЕР_2 , хоча не є власником пошкодженого ТЗ.

Так, п. 35.2. б) ст. 35. Закону про ОСЦПВВНТз, передбачено надання страховику документу, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником.

В розумінні п. 1.3. ст. 1 Закону про ОСЦПВВНТз, позивач не є потерпілою особою, оскільки, майно на підставі свідоцтва про реєстрацію пошкодженого ТЗ належить потерпілому ОСОБА_3 .

При цьому, документів, а саме свідоцтва про право на спадщину на пошкоджене ТЗ, що свідчать про перехід права власності на пошкоджене ТЗ саме до Позивача, страховику не надано. Наявність між позивачем і потерпілою особою шлюбних відносити не свідчить про те, що саме пошкоджений ТЗ перебуває у спільній сумісній власності подружжя, а, відтак, повністю належить позивачу, і не перейшов у спадщину іншим особам.

З врахуванням п. 36.2. ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТз, страховик за наявності документів, назначених у статті 35 Закону про ОСЦПВВНТз, зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та заплатити його.

У зв`язку з тим, що страховику не надано свідоцтво про право на спадщину на пошкоджений ТЗ, Страховик, за відсутності документів, зазначених у статті 35 цього про ОСЦПВВНТз, не може прийняти вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну, чим ще раз підтверджується, що страховик не порушив своїх зобов`язань щодо строку прийняття рішення та виплати страхового відшкодування.

Полісом страхування розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого встановлений в сумі 260 000, 00 грн.

Право на отримання страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника мають дружина ОСОБА_1 та малолітні діти потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з даним страховим випадком розмір страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника, що підлягає виплаті позивачу, в тому числі, на користь малолітніх дітей потерпілого складає 180 000, 00 грн., що відповідає 36 мінімальним заробітним платам встановлених законом на день настання страхового випадку. (5000,00 грн. х 36).

Право на отримання страхової виплати на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю Потерпілого мають дружина ОСОБА_1 , малолітні діти потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , мати потерпілого ОСОБА_6 та батько потерпілого ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з даним страховим випадком розмір страхової виплати на відшкодування моральної шкоди, що підлягає виплаті позивачці, в тому числі, на користь малолітніх дітей Потерпілої особи складає 36 000, 00 грн. (40 000,00 : 5) х 3.

Оскільки, Позивачкою були понесені витрати пов`язані похованням Потерпілого у розмірі 7500, 00 грн., Страховик не заперечує у виплаті страхового відшкодування Позивачу в розмірі 7500,00 грн.

Таким чином, загальна сума страхової виплати за шкоду, заподіяну життю потерпілого, яка підлягає відшкодуванню Позивачці складає 223 500, 00 грн. (180 000, 00 + 36 000, 00 +7 500, 00).

Враховуючи дату, коли, страховику стало відомо про набрання вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2022 р. у справі № 686/55227/21 законної сили, оскільки подія розглядалася в кримінальній справі, то строк для прийняття страховиком рішення про виплату та виплату страхового відшкодування, встановлений законодавством, станом на дату подання цього позову, а також цього відзиву на позовну заяву не є порушеним.

Згідно позовної заяви, позивач стверджує, що заява на виплату відшкодування була подана ним відповідачу 25.01.2021 року, а тому строк сплати сплив 25.04.2021 року.

Дане твердження не відповідає обставинам та матеріалам справи, оскільки, як випливає з наданої позивачем копії фіскального чеку про надсилання рекомендованого листа № 760, позивач лише 25.01.2021 р. скерував листа, який аж 28.01.2021 р. був отриманий по пошті страховиком.

При цьому, до заяви на виплату страхового відшкодування за шкоду заподіяну майну, позивачем не надано всіх документів, що передбачені п. 35.2. б) ст. 35. Закону про ЦПВВНТз, а саме: свідоцтво про право на спадщину на пошкоджений ТЗ.

Також, враховуючи, що ДТП розглядалася в кримінальній справі, то перебіг строку, встановлений п. 36.2. статтею 36 Закону про ОСЦПВВНТз у 90 днів припинився в день отримання страховиком заяви на виплату, а почав свій відлік лише з 28.06.2022 року (дата вступу в дію року Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2022 р.), відтак, строк для прийняття Страховиком рішення про виплату та проведення виплати страхового шкодування, встановлений законодавством, завершується лише 27.09.2022 року.

Таким чином, до 27.09.2022 року, страховик вправі прийняти рішення про виплату та виплатити належне страхове відшкодування позивачу, при цьому не порушуючи жодних строків, передбачених Закону про ОСЦПВВНТз і до цього часу, страховик не може нести відповідальність за порушення своїх зобов`язань.

У позивача зі страховиком існує спір щодо виплати страхового відшкодування, відтак, оскільки, між позивачем та відповідачем існує спір про здійснення страхового відшкодування, то в даному випадку, враховуючи норму п. 36.1. ст. 36 Закону про ОСЦПВВНТз, рішення про здійснення страхового відшкодування страховик може приймати на підставі рішення суду, а оскільки спір триває, отже у позивача відсутні правові підстави для стягнення пені.

Крім того, що є загальновідомо, 24 лютого 2022 року Російська Федерація здійснила повномасштабне вторгнення на територію України. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні запроваджений військовий стан. Листом № 1024/02.0-7.1 від 28.02.2022 року Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) - «військову агресію Російської Федерації проти країни» та підтвердила, що зазначені вище обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами подальшого ведення бізнесу в умовах невизначеності і ризикованості.

Відтак, враховуючи викладені обставини у даному відзиві, Відповідач не може вважатися таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання. Таким чином, у Позивача відсутні правові підстави для стягнення з Відповідача пені, 3 % річних та інфляційних витрат.

Крім того, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені), а відтак, неправомірних є нарахування пені Позивачем за період з 26.04.2021 р. по 03.06.2022 р. тобто більше ніж за рік.

Щодо стягнення судових витрат, згідно Акту виконаних робіт від 20.07.2022 р., що укладався на підставі договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 р. Позивач, зокрема, відносить до витрат на професійну допомогу, пов`язану з цією судовою справою, витрати на збір документів, складання заяви про страхове відшкодування до ПрАТ СК «ГРАВЕ Україна» у зв`язку з ДТП, яку оцінює в розмірі 1 800,00 грн. Слід зазначити, що дані витрати не можна віднести до судових витрат, оскільки вони не пов`язані з розглядом цієї цивільної справи, бо відносини у Позивача з його адвокатом виникли в частині надання правової допомоги з оформлення документів на виплату, а не з причин, що Страховик ухилявся від своїх зобов`язань чи відмовив у виплаті страхового відшкодування, а тому Позивач змушений був звертатись за послугами до адвоката.

Також, згідно ч. 4 ст 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В свою чергу, на ознайомлення з матеріалами справи, аналізом нормативно-правової бази та виробленням правової позиції було витрачено 5 годин, проте затрати адвокатом такого часу не є обґрунтованими, оскільки адвокат представляв інтереси Позивача і в кримінальній справі № 686/5527/21, де чітко озвучено позицію суду й щодо порядку відшкодування шкоди та наведено норми Закону про ОСЦПВВНТз, а також адвокат був ознайомлений з матеріалами справи, оскільки займався наданням пакету документів на виплату страхового відшкодування, а відтак повністю був ознайомлений з матеріалами справи і доцільність втрат часу на ознайомлення з матеріалами, аналізом нормативно-правової бази в кількості 5 годин є необґрунтованим. Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Наданий розрахунок витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, неспівмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послу, а відтак не підлягає до задоволення, Просить суд позов задовольнити частково, стягнути страхове відшкодування в розмірі 223 500 грн. 00 коп., в решті вимог відмовити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

10 грудня 2020 року близько 08 години 15 хвилин, на автодорозі М-12 сполученням «Стрий - Тернопіль - Кропивницький - Знам`янка» в напрямку від міста Хмельницького до міста Тернопіль сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Ssang Yong Rexton д.р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу марки Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок чого водій ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження від яких помер.

Цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу Scang Yong Rexton д.р.н. НОМЕР_1 була застрахована згідно полісу №АР/4322259 в ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна». Розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого встановлений в сумі 260 000, 00 грн., розмір страхової суми за шкоду заподіяну майну потерпілого 130 000, 00 грн., розмір франшизи 0,00 грн.

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року справа № 686/5527/21 ОСОБА_8 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст.286 КК України з призначенням покарання.

Крім цього вказаним вироком суду вирішено речовий доказ автомобіль марки Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 передати ОСОБА_1

25 січня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» за заявою про виплату страхового відшкодування за шкоду завдану життю потерпілого та за шкоду завдану знищенням майна, а саме автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 .

На час звернення позивачки до суду із позовною заявою, відповідачем страхове відшкодування не виплачено.

Згідно ст. 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового в.-падку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, в.-значеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п. З ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити, страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно ст. 999 ЦК України передбачено, що Законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

Згідно ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІУ) передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є зокрема шкода пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно ст. 27.2 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Згідно ч. 1 ст. 1200 ЦК України встановлено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох соків);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 1200 ЦК України особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував.

Полісом страхування розмір страхової суми за шкоду заподіяну життю і здоров`ю потерпілого встановлений в сумі 260 000, 00 грн.

Право на отримання страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника мають дружина ОСОБА_1 та малолітні діти потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з даним страховим випадком розмір страхової виплати в зв`язку з втратою годувальника, що підлягає виплаті позивачу, в тому числі, на користь малолітніх дітей потерпілого складає 180 000, 00 грн., що відповідає 36 мінімальним заробітним платам встановлених законом на день настання страхового випадку. (5000,00 грн. х 36).

Право на отримання страхової виплати на відшкодування моральної шкоди в зв`язку з смертю потерпілого мають дружина ОСОБА_1 , малолітні діти потерпілого ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , мати Потерпілого ОСОБА_6 та батько Потерпілого ОСОБА_7 .

Враховуючи вищевикладене, в зв`язку з даним страховим випадком розмір страхової виплати на відшкодування моральної шкоди, що підлягає виплаті позивачці, в тому числі, на користь малолітніх дітей потерпілої особи складає 36 000, 00 грн. (40 000,00 : 5) х 3.

Позивачкою були понесені витрати пов`язані похованням потерпілого у розмірі 7500, 00 грн.

Таким чином, загальна сума страхової виплати за шкоду, заподіяну життю потерпілого, яка підлягає відшкодуванню позивачці складає 223 500, 00 грн. (180 000, 00 + 36 000, 00 +7 500, 00).

Відповідач в цій частині позовні вимоги визнав.

Щодо стягнення шкоди за пошкодження транспортного засобу.

Згідно ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: - з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 , зазнав значних механічних пошкоджень.

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи у кримінальному провадженні №0000562 від 25.02.2021 року за №273/704/21-26, автомобіль Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 є фізично знищеним.

Вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 119 649 грн. 25 коп.

Вартість залишків (ринкова вартість) автомобіля Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 10.12.2020 року складає 21 285, 89 грн.

Згідно ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи засновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи вищевикладене сума страхової виплати за шкоду заподіяну майну потерпілого, яка підлягає відшкодуванню позивачці складає 98 363 грн. 36 коп. (119 649,25 - 21 285, 89).

Транспортний засіб Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 зареєстровано 03.01.2018 за ОСОБА_3 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 . ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 24.09.2005, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серія НОМЕР_4 .

Вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року справа № 686/5527/21 вирішено речовий доказ автомобіль марки Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 передати ОСОБА_1

Свідоцтво про право на спадщину на транспортний засіб Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_1 не отримувала, так як транспортний засіб є фізично знищеним, проте дана обставина не є перешкодою для відшкодування шкоди, завданої знищенням майна, а тому на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 98 363 грн. 36 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Згідно пункту 36.2 статті 36 Закону N° 1961 -IV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Згідно статті 36.5 Закону № 1961 -IV встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

ОСОБА_1 25.01.2021 звернулась із заявою до ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування, проте на час звернення до суду страхове відшкодування не виплачено.

Доводи ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» щодо відліку строку прийняття страховиком рішення про виплату та проведення виплати страхового шкодування починаючи з 28.06.2022 року (дата вступу в дію року Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27.05.2022 р.), та завершення цього строку лише 27.09.2022 року слід відхилити з огляду на наступне.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За вимогами частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Верховний Суд в постанові від 22.04.2020 справа № 280/1222/17 сформував наступний висновок : «Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела».

Отже, ОСОБА_1 належало виплатити страхове відшкодування в зв`язку з втратою годувальника, моральної шкоди та витрати на поховання в розмірі 223 500, 00 грн. (180 000, 00 + 36 000, 00 +7 500, 00) протягом днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування, оскільки відповідач страхове відшкодування не виплатив, з нього підлягає стягненню пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

гідно зі статтею 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи страхової компанії в цій частині є безпідставними.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07 червня 2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18), вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Отже з огляду на неправомірність відмови позивачці у виплаті страхового відшкодування в розмірі 223 500 грн. 00 коп., з вини якого не було вчасно сплачено страхове відшкодування з відповідача підлягає стягненню пеня, 3 % річних та інфляційні втрати за період з 26.04.2021 по 27.07.2022:

- пеня у розмірі - 78 482 грн. 17 коп.

- 3 % річних - 8 266 грн. 00 коп.

- інфляційні втрати - 53 950 грн. 94 коп.

При цьому, вимоги позивача щодо стягнення пені інфляційних втрат та три відсотка річних у зв`язку із несвоєчасною виплатою матеріальної шкоди у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу в розмірі 98 363 грн. 36 коп. слід відхилити, оскільки автомобіль марки Volkswagen Passat д.р.н. НОМЕР_2 переданий ОСОБА_1 згідно вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 27 травня 2022 року справа № 686/5527/21.

Враховуючи вищевикладене, позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково, а з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» належить стягнути ОСОБА_1 223 500 грн. 00 коп. відшкодування шкоди заподіяної життю потерпілого, 98 363 грн. 36 коп. на відшкодування майнової шкоди, 78 482 грн. 17 коп., три відсотки річних в розмірі 8 266 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 53 950 грн. 94 коп.

Щодо судових витрат.

Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до пунктів 4, 6, 9 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Частинами третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Представництво та захист позивача ОСОБА_1 здійснював адвокат ОСОБА_11, на підставі договору про надання правової допомоги від 04.01.2021.

Відповідно до договору про надання правової допомоги від 04.01.2021 сторони погодили, що гонорар за договором визначається згідно з додатком 1 до договору та в актах приймання-передачі послуг.

Згідно акту № 1 наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 04.01.2022, розмір гонорару становить 16 650 грн., згідно квитанції № 1 від 15.11.2022 ОСОБА_1 сплатила 16 650 грн. за надання правової допомоги згідно договору від 04.01.2021.

Відповідач подав клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, вказуючи на не співмірність цих витрат із складністю справи.

Враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку, що підстав для зменшення розміру суми цих витрат у суду немає.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 15 984 грн. 00 коп.

Оскільки позивач при подання позовної заяви звільнений від сплати судового збору, з ПрАТ «Страхова компанія «Граве Україна» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4 625 грн. 63 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 625, 988, 1166, 1187, 1193 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», суд -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 223 500 грн. 00 коп. відшкодування шкоди заподіяної життю потерпілого.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 98 363 грн. 36 коп. на відшкодування майнової шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 пеню в розмірі 78 482 грн. 17 коп., три відсотки річних в розмірі 8 266 грн. 00 коп., інфляційні втрати в розмірі 53 950 грн. 94 коп.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 15 984 грн. 00 коп.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Граве Україна» на користь держави 4 625 грн. 63 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду шляхом подання в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач : ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Граве Україна», 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 65, .

Дата складання повного тексту рішення 16.12.2022.

Суддя: