Справа № 505/444/22
Провадження № 2/505/1400/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06.12.2022 року Котовський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої судді Павловської Г.В.

при секретарі Шевчук С.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Подільську Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначила, що на підставі витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії СВЕ №260084 від 11.03.2005 року, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації вона є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім неї у належному їй будинку зареєстровані: її дочка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач зазначила, що її дочка ОСОБА_2 не проживає в будинку з 2020 року, не бере участі в його утриманні, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в будинку не має, також не несе інших витрат по утриманню житлового приміщення. Реєстрація відповідачки створює їй перешкоди у здійсненні права користування, розпорядження майном а саме: у реалізації права отримання субсидії для відшкодування витрат по оплаті наданих житлово-комунальних послуг, тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду від 06.06.2022 року по вказаній справі відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 28.06.2022 року підготовче судове засідання закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, судова повістка повернулась на адресу суду зі штемпелем «Укрпошти» та відміткою листоноші «Адресат не проживає». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, про час та місце розгляду справи відповідач повідомлялась шляхом виклику через офіційний веб-сайт Котовського міськрайонного суду Одеської області.

Тому суд вважає відповідачку належно сповіщеною про час і місце розгляду справи.

У зв`язку з відсутністю у судовому засіданні сторін, з урахуванням закінчення передбачених ст.275 ЦПК України строків розгляду, справу розглянуто у порядку заочного провадження за наявними у справі письмовими доказами, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно номер витягу 6703206 від 11.03.2005 року, серія СВЕ №260084, зареєстрованого Котовським міжміським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_1 є власником житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , номер запису 111 в книзі 1.

Згідно довідки про склад сімї №914 від 24.12.2021 року, виданою Куяльницькою сільською радою за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 власник будинку, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 онука.

Згідно довідки №916 від 29.12.2021 року, виданої Новоселівським старостинським округом Подільського район Одеської області ОСОБА_2 20.05.1978 ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але не проживає з 2020 року.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Відповідно до цієї норми закону відповідач зобов`язаний був зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання.

Згідно із статтею 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім`ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім`ї власника жилого приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 72 Житлового кодексу УРСР визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином встановлено, що відповідачка понад один рік не мешкає у будинку без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі.

Суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту.

Отже, оскільки відповідач ОСОБА_2 не проживає в будинку АДРЕСА_1 без поважних причин понад один рік, то вона втратила право користування цим житлом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, та визнання відповідачку такою, що втратила право користування будинком АДРЕСА_1 .

Оскільки позивач ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи, що підтверджується копією двідки серії 2-18 ОБ №001097 від 01.12.03, відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, а тому суд його стягує з відповідачки на користь держави.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 263265,280 ЦПК України, ст.с.321,391, 405 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням -задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір на користь держави у розмірі 992 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Г.В.Павловська

Повне судове рішення складено 06 грудня 2022 року.