РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/18444/20

Провадження №: 2/755/2591/22

"21" червня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого - судді Гончарука В.П.

за участі секретаря Гриценко О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 360 тис. євро, що на момент подачі позову складало 12 162 240 грн. , а також витрати по сплаті судового збору.

Вимоги позивачем обгрунтовані тим, що 24.09.2019 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу 360 000 євро, що підтверджується борговою розпискою. Кошти відповідач зобов`язався повернути до 1 липня 2020 року.

Однак, відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов`язання не виконав та кошти не повернув.

Свої вимоги позивач обгрунтовує посиланням на вимоги ст.ст. 526, 530, 549, 1047 ЦК України.

Відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 8 грудня 2020 р. провадження по даній справі було відкрито за правилами загального позовного провадження.

02.02.2021 року представником відповідача ОСОБА_3 до суду було надано відзив на позовну заяву в якому представник відповідача спростовував існування будь -яких договірних стосунків між позивачем та відповідачем, а також обгрунтовував це тим, що докази, які надаються позивачем по справі є неналежними доказами та не повинні братися судом до уваги.

В судовому засіданні позивач та його представник позивача наполягали на задоволені позову в повному обсязі з обставин викладених в позовній заяві, наполягаючи на тому, що у відповідача існують боргові зобов`язання перед позивачем по справі та в підтвердження своєї позиції надав до суду оригінал боргової розписки.

Позивач та його представник в ході судового розгляду заперечували щодо задоволення позову, огрунтовуючи свою позиції тим, що відповідач ОСОБА_2 не має перед позивачем будь - яких боргових зобов`язань та розписку від 24.09.2019 р. на ім`я ОСОБА_1 не писав.

Для обгрунтування своєї позиції представником відповідача було заявлено клопотання, що було підтримано в судовому засіданні відповідачем ОСОБА_3 про призначення в рамках розгляду даної справи судово - почеркознавчої експертизи.

Ухвалою суду від 1 червня 2021 р. клопотання представника відповідача було задоволено.

Висновком експертів КНДІСЕ від 18.01.2022 р. за №20363/20365/21-32 слідує, що рукописний текст, що розпочинається словами « Расписка о получении денежных средств» і закінчується словами « ОСОБА_2 », що міститься на лицевій сторінці аркуша розписки від 24.09.2019 р. виконано ОСОБА_2 .

Підпис від імені ОСОБА_2 , що міститься між рукописними записами «24.09.2019 р.» та « ОСОБА_2 » на лицевій сторінці аркуша розписки від 24.09.2019 р. виконано ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.09.2019 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу 360 000 євро, що підтверджується борговою розпискою. Кошти відповідач зобов`язався повернути до 1 липня 2020 року.

Відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов`язання не виконав та кошти не повернув.

У зв`язку з зазначеними порушеннями відповідач ОСОБА_2 має заборгованість - 360000 євро, що на день подачі позову по курсу НБУ становить 12 162 240 грн.

Будь - яких доказів в спростування позовних вимог позивача відповідач ОСОБА_2 чи його представник до суду не надали.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов договору у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, позичальник зобов`язаний сплатити неустойку.

Суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем договірних зобов`язань щодо надання останньому позики в загальному розмірі 360000 євро, що підтверджується написаною власноруч розпискою відповідача, яку суд приймає за договір позики, оскільки в ній сторонами визначені всі суттєві умови договору даного виду.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відпові-дно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Також частиною 1 статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк та в порядку, що встановлені в договорі.

Згідно із ст.ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 94 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Питання судового збору вирішується судом у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні знайшли своє підтвердження та обґрунтування, що є підставою для їх задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 526, 530, 533, 625, 1046, 1047, 1049 Цивільного кодексу України, ст.ст76-81, 141, 209, 258, 259, 264-268, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики від 24.09.2019 р. в розмірі - 360 000 євро, що на день подачі позову 3.12.2020 р. становило 12 162 240 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 10 930 грн.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21.06.2022 р .

Суддя: