ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/5103/21 Номер провадження 22-ц/814/765/22Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т. В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Прядкіної О.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2021 року в складі судді Шаповал Т.В., повний текст рішення виготовлено 29 грудня 2021 року, по справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2021 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за послуги теплопостачання, з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 45247,25 грн., розподілити судові витрати.

Вимоги обґрунтовані тим, що підприємство надає послуги з централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання за адресою АДРЕСА_1 , власником якої є відповідач. Внаслідок неналежного виконання останньою обов`язків по оплаті за спожиті послуги за період з 01.10.2016 по 01.08.2021 виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з урахуванням 3% річних та індексу інфляції в порядку ст. 625 ЦК України.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2021 року позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних за період з 01 жовтня 2016 року по 01 серпня 2021 року в сумі 45247 грн. 25 коп. та судовий збір в розмірі 2270 грн., а всього 47517,25 грн.

Задоволення позову обґрунтоване доведеністю позивачем факту споживання відповідачем ОСОБА_1 послуг з теплопостачання та не здійснення останньою їх своєчасної оплати, що призвело до утворення заборгованості, яка підлягає стягненню з урахуванням положень ст. 625 ЦК України.

При цьому, суд дійшов висновку про стягнення заборгованості за весь період, відмовивши в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки подання позивачем судового наказу, який в подальшому був скасований, перервало перебіг вказаного строку.

Не погодившись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позову, застосувавши при цьому наслідки пропуску позовної давності щодо платежів, нарахованих за його межами.

Зокрема вказує, що при вирішенні спору суд не дотримався вказівки, викладеної в Постанові Великої Палати ВС від 07.07.2020 при розгляді справи №712/8916/17, згідно якої подання заяви про видачу судового наказу не перериває строк позовної давності, яке можливе лише в разі подання до суду позову до належного відповідача.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про її часткове задоволення з огляду на наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, незважаючи на відсутність договору, ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання та гарячого водопостачання, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» за адресою: АДРЕСА_1 , тому в розумінні ст. 11 ЦК України між сторонами існують фактичні правовідносини в сфері надання зазначених послуг, з відповідними правами та обов`язками.

Вказаний факт сторонами не заперечується.

В зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку по оплаті за спожиті послуги, за період з 21.11.2016 по 01.08.2021 виникла заборгованість, яка з урахуванням індексу інфляції та 3% річних станом на 01.08.2021 р. складає 45247,25 грн.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд встановив факт утворення заборгованості внаслідок невиконання споживачем свого обов`язку по оплаті за спожиті послуги з теплопостачання за вказаний позивачем період, погодився з його розрахунками щодо розміру виниклої заборгованості, яку стягнув з урахуванням положень ст. 625 ЦК України.

При цьому суд відмовив в задоволенні заяви відповідача про застосування строків позовної давності, взявши до уваги факт звернення підприємства до суду із заявою про видачу судового наказу, що в розумінні ст. 264 ЦК України перервало перебіг позовної давності.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що в липні 2020 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» подало до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання.

10.07.2020 Київським районним судом м. Полтави був виданий судовий наказ, згідно з яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за адресою АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2016 по 01.06.2020 в сумі 30721,54 грн., за період з 21.11.2016 по 01.06.2020 індекс інфляції в сумі 3507,20 грн. та 3% річних в сумі 1706,65 грн., а всього 35935,39 грн.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 25.08.2021 скасовано судовий наказ та роз`яснено заявнику право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

У вересні 2021 року підприємство звернулось до суду із позовною заявою про стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.10.2016 по 01.08.2021.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_1 в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України подала заяву про застосування позовної давності, в якій просила застосувати наслідки пропуску строку позовної давності стосовно платежів за межами трирічного строку, тобто за період з жовтня 2016 по липень 2018 року.

Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Сторонами не заперечується факт надання позивачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води та користування ними ОСОБА_1 без укладання відповідного договору.

Крім того, відповідачем визнається факт утворення заборгованості внаслідок не здійснення нею своєчасної оплати протягом вказаного в позовній заяві періоду.

Разом з цим, останньою в ході розгляду справи в порядку ч. 4 ст. 267 ЦК України було подано заяву про застосування наслідків сплину позовної давності, яка залишилась судом першої інстанції без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, до суду підприємство звернулась 20.09.2021, в своїх вимогах ставило питання про стягнення боргу за послуги з теплопостачання за період з 21.11.2016 по 01.08.2021.

В ході розгляду справи позивач заперечував проти задоволення заяви відповідача про застосування позовної давності з підстав переривання її перебігу внаслідок звернення в липні 2020 року до суду із заявою про видачу судового наказу, на підставі якої Київським районним судом м. Полтави 10.07.2020 видано судовий наказ, а 25.08.2021 він був скасований за заявою боржника.

Погоджуючись з такою позицією, суд при вирішенні спору не застосував насідки сплину позовної давності та стягнув заборгованість за увесь період її виникнення, вважаючи наявною обставину, яка перервала перебіг позовної давності.

Вказаний висновок суду першої інстанції не ґрунтується на положеннях ст. 264 ЦК України та не відповідаєм правовим висновкам Верховного Суду, зроблених при розгляді справ з подібними правовідносинами.

Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (частина третя вказаної статті).

Переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників.

Відступаючи від попередніх висновків, Великою Палатою Верховного Суду під час перегляду справи №712/8916/17 зроблено висновок, що подання заяви про видачу судового наказу заявник (стягувач) не може використовувати згідно з ч. 2 ст. 264 ЦК України з метою переривання позовної давності за відповідною вимогою чи її частиною. На підставі припису ч. 2 ст. 264 ЦК України переривання позовної давності відбувається у разі подання до суду саме позову до належного відповідача з дотриманням вимог процесуального закону щодо форми та змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції й інших вимог, порушення яких перешкоджає відкриттю провадження у справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таки чином, сам по собі факт звернення підприємства до суду в липні 2020 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання не може розцінюватись як обставина, яка в розумінні ст. 264 ЦК України перервала перебіг позовної давності.

Враховуючи заявлене відповідачем клопотання про наслідки сплину позовної давності, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для його задоволення на підставі ч. 4 ст.267 ЦК України та застосування позовної давності щодо платежів, заборгованість по яким виникла за межами трирічної позовної давності, тобто за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року.

При цьому, колегією суддів береться до уваги запропонований ОСОБА_1 власний розрахунок заборгованості в межах позовної давності - за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року, заперечень та незгоди з правильністю якого позивач не висловлював.

В зазначеному розрахунку помісячні платежі та їх розмір співпадають із здійсненим позивачем розрахунком за вказаний період.

Так, згідно до вказаних розрахунків розмір заборгованості за послуги з теплопостачання за період з серпня 2018 року по серпень 2021 року - становлять 20319,91 грн., зважаючи при цьому на добровільно сплачені відповідачем протягом листопада 2020 року - травня 2021 року - 4100 грн.

Розмір інфляційних витрат та 3% річних за вказаний період становить 2389,69 грн. та 972,75 грн. відповідно.

Таким чином з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає стягненню заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2021 року в загальній сумі 23682,35 грн.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення внаслідок застосування наслідків сплину позовної давності заборгованості з 45247,25 грн. до 23682,35 грн.

За вказаних обставин, в порядку ч. 13 ст. 141 ЦПК України підлягає зменшенню і стягнутий судом першої інстанції розмір судового збору відповідно до 52,34 відсотків від задоволених позовних, що вже складатиме не 2270 грн. - а 1188,12 грн

Крім того, зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги, з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при подачі апеляційної скарги судовий збір у розмірі, відповідно до задоволених позовних вимог, а саме в сумі 1782,18 грн. (52,34 % від сплаченого при подачі апеляційної скарги судового збору в сумі 3405 грн.).

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2021 року змінити.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, в межах строку позовної давності, за період з 01 серпня 2018 року по 01 серпня 2021 року - з 45247,25 грн. до 23682,35 грн.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" суму судового збору з 2270 грн. до 1188,12 грн.

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" на користь ОСОБА_1 судовий збір сплачений при подачі апеляційної скарги в сумі 1782,18 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 березня 2022 року.

Судді : Обідіна О.І. Бутенко С.Б. Прядкіна О.В.