Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2022 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю.

Позивач в позові посилається на те, що вона з 1978 року проживає у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Документи на житловий будинок не оформляла, протягом всього часу проживання у житловому будинку робила ремонт, оплачувала комунальні послуги.

На підставі наведеного, позивач звертається до суду та прохає визнати за нею право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Позивач в судове засідання не з`явилася, надавши до суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву в якій прохав розглянути справу без його участі.

Дослідивши докази, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити за наступних підстав.

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але фактично проживає по АДРЕСА_1 , згідно акту № 17 від 20.10.2021 року виконкому Магдалинівської селищної ради (а. с. 13).

Згідно технічного паспорту на житловий будинок по АДРЕСА_1 , домоволодіння за вказаною адресою побудовано в 1979 році (а. с. 5-9).

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Згідно ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

У відповідності до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Виходячи з матеріалів справи вбачається, що позивач протягом тривалого часу проживає в житловому будинку, який побудований в 1979 році, однак в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості реєстрації права власності на вказане нерухоме майно.

Позивачем не наведено обставин і доказів, які б свідчили про порушення його матеріального права відповідачем у справі, у зв`язку із чим право вимоги щодо визнання права власності заявлено необґрунтовано. Таким чином суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Магдалинівської селищної ради про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 25 березня 2022 року.

Суддя Т.А.Ковальчук