Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2022 Справа №607/3482/22

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

-головуючого судді Сташків Н.М.,

-за участі секретаря судового засідання Киренької Г.Я.,

-у відсутності сторін,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 пред`явив до суду позов до відповідача Великогаївської сільської ради про визнання за ним права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Обґрунтовує позов тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є його батьками, яким за життя належало по Ѕ частки зазначеного будинковолодіння, який відносився до колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача, яка заповіту не склала, на момент смерті з нею проживав та був зареєстрований його батько ОСОБА_3 , який прийняв спадщину після ОСОБА_2 . Крім цього, ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги звернувся із відповідною заявою до нотаріальної контори, якою заведено спадкову справу №376/1996, відтак ОСОБА_1 та ОСОБА_3 успадкували після ОСОБА_2 по ј частки вказаного будинковолодіння, державна реєстрація права власності на який проведена не була. Надалі, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача, який за життя склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів ОСОБА_1 . На момент смерті позивач був зареєстрований з батьком. 03 вересня 2001 року за заявою позивача нотаріальною конторою була заведена спадкова справа №595/2001. З наведеного випливає, що після смерті своїх батьків ОСОБА_1 успадкував будинковолодіння, яке знаходиться по АДРЕСА_1 , що також підтверджується виданим йому нотаріусом свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, на якій знаходиться будинковолодіння. Позивач звернувся до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність цього майна спадкодавцю. З цих підстав позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права в нотаріальному порядку, тому просив суд визнати за ним право власності на спірне нерухоме майно.

Ухвалою судді від 04 березня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання 12 квітня 2022 року на 11 год. 00 хв.

17 березня 2022 року від Тернопільської районної державної нотаріальної контори надійшла відповідь на запит суду, у якій зазначено, що спадкові справи №376/1996 та №595/2001знаходяться у Державному нотаріальному архіві Тернопільської області, а тому запит суду скеровано за належністю. Крім цього, до відповіді долучено інформаційні довідки зі Спадкового реєстру.

04 квітня 2022 року від Державного нотаріального архіву Тернопільської області надійшли копії спадкових справ №376/1996 та №595/2001.

У зв`язку з неявкою відповідача та ненадходженням від нього відповіді на запит суду підготовче судове засідання, призначене на 12 квітня 2022 року на 11 год., відкладено на 12 травня 2022 року на 14 год. 40 хв.

19 квітня 2022 року представник відповідача Великогаївської сільської ради подав заяву про розгляд справи без його участі, згідно з якою він не заперечив проти задоволення позову та просив задовольнити позов у повному обсязі. Однак, відповідь на запит суду так і не надав.

У зв`язку із ненадходженням від відповідача відповіді на запит суду та за клопотанням представника позивача підготовче судове засідання, призначене на 12 травня 2022 року на 14 год. 40 хв., відкладено на 15 червня 2022 року на 10 год. 00 хв. та, із цих самих причин, повторно відкладено на 07 липня 2022 року на 10 год. 25 хв.

05 липня 2022 року від представника відповідача Великогаївської сільської ради надійшла відповідь на запит суду, у якій зазначено, що житловий будинок по АДРЕСА_1 відносився до колгоспного двору, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були ОСОБА_3 (голова) та ОСОБА_2 (член колгоспного двору). На підтвердження зазначеного до відповіді долучено копію погосподарської книги. Також у цій відповіді представник відповідача просив проводити розгляд справи без його участі, не заперечив проти задоволення позову та просив задовольнити позов у повному обсязі.

07 липня 2022 року від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дяків О.Я. надійшла заява про розгляд справи без її та позивача участі, згідно з якою позовні вимоги вони підтримали у повному обсязі та просили задовольнити позов.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 27 серпня 1956 року У графі «Батько» у вказаному свідоцтві зазначено « ОСОБА_3 », у графі «Мати» - « ОСОБА_2 ».

Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1987 року, виданим Виконкомом Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області №135 від 26 травня 1987 року, посвідчено право особистої власності п`яти членів колгоспного двору на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в по АДРЕСА_1 , головою колгоспного двору зазначено ОСОБА_3 .

Як убачається з інформаційної довідки №408 від 08 квітня 2021 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 зареєстрований за головою колгоспного двору ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданого Тернопільською районною радою 30 травня 1987 року та записано в реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 114. Державна реєстрація права власності на вказаний житловий будинок за ОСОБА_2 в бюро не проведена.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 серпня 2021 року встановлено факт належності ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1987 року, виданого Виконкомом Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області на підставі рішення виконкому Тернопільської районної ради народних депутатів Тернопільської області №135 від 26 травня 1987 року, яке посвідчує право особистої власності п`яти членів колгоспного двору на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , на ім`я голови колгоспного двору ОСОБА_3 .

Як слідує з довідки №910 від 06 грудня 2021 року, виданої Великогаївською сільською радою, будинковолодіння по АДРЕСА_1 , згідно з даними книги №1 за 1986-1990 роки погосподарського обліку, рахується як колгоспний двір, станом на 01 липня 1990 року членами двору були: ОСОБА_3 (голова двору) та ОСОБА_2 (дружина).

З технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виданого Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку «А», господарської будівлі «Б», літної кухні «В», хліву «Г», вимощення «І», огорожі «2», огорожі «3», воріт «4», хвіртки «5». Загальна площа будинку становить 60,8 кв.м., житлова - 31,2 кв.м., допоміжна 29,6 кв.м.

Відповідно до інформаційної довідки про технічний стан нерухомого майна №404 від 07 квітня 2021 року, виданої Тернопільським районним госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації, будинковолодіння по АДРЕСА_1 по обліку бюро рахується за: ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Крім цього, із вказаної довідки убачається, що він складається з: житлового будинку з прибудовою і підвалом «А» (1959 рік побудови), господарської будівлі з цокольним поверхом «Б» (1964 рік побудови), літної кухні з прибудовою «В» (1964 рік побудови), хліву «Г» (1990 рік побудови), вимощення «І», огорожі «2-5».

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 28 жовтня 1995 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається з довідки за №87 від 04 лютого 2022 року, виданої Великогаївською сільською радою, на день смерті ОСОБА_2 була зареєстрована по АДРЕСА_1 . Разом з нею на день смерті був зареєстрований чоловік ОСОБА_3 .

Таким чином, ОСОБА_3 , проживаючи в зазначеному будинку, в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлої ОСОБА_2 на належну їй частку спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Крім того, з матеріалів спадкової справи №376/1996 вбачається, що після смерті ОСОБА_2 09 грудня 1996 року ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом та відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом № 376, зареєстрованого в реєстрі за №3332, ОСОБА_1 прийняв спадщину, яка складалась з грошової компенсації за час позбавлення волі за 1995-1997 роки, грошових вкладів з нарахованими на них процентами, всіма виплатами та компенсаціями, що зберігаються в філіалі № 7939/013 Тернопільського районного Ощадбанку в с. Скоморохи Тернопільського району Тернопільської області на рахунках № НОМЕР_3 та на рахунку № НОМЕР_4 , яке належало померлій ОСОБА_4 , на підставі довідки Тернопільського райфінвідділу №268 від 02 грудня, та на підставі ощадних книжок виданих вищевказаними філіалами 12 серпня 1986 року а 1 березня 1991 року.

Таким чином, після смерті ОСОБА_4 , належну їй 1/2 частку у спірному будинковолодінні успадкували в рівних частинах (по 1/4) її чоловік ОСОБА_3 , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, та син ОСОБА_1 , подавши до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

22 жовтня 2021 року ОСОБА_1 подав заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами АДРЕСА_1 після смерті його матері ОСОБА_4

22 жовтня 2021 року постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. про відмову у вчиненні нотаріальної дії №2363/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку за номером АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок та реєстрації права власності на житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 25 січня 2000 року.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжуються існувати після набрання ним чинності. Тобто, до тих правовідносин, які виникли до прийняття чинного Цивільного кодексу України застосовуються норми Цивільного кодексу Української РСР (1963 року).

Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями . Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Як убачається з довідки за №86 від 04 лютого 2022 року, виданої Великогаївською сільською радою, на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований по АДРЕСА_1 . Разом з ним на день смерті був зареєстрований син ОСОБА_1 .

Таким чином, ОСОБА_1 , проживаючи в зазначеному будинку, в силу ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) прийняв спадщину після померлого ОСОБА_3 , в тому числі на належні померлому 3/4 частки спірного будинковолодіння, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном.

Зокрема, як убачається з матеріалів спадкової справи №595/2001, заведеної після смерті ОСОБА_3 , а також із долученого до матеріалів позовної заяви дублікату заповіту, за життя 10 січня 2000 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповів все належне йому на праві власності майно сину ОСОБА_1 .

03 вересня 2001 року ОСОБА_1 звернувся до Тернопільської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Інші спадкоємці за законом та за заповітом відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи.

Позивач частково оформив спадкові права після смерті ОСОБА_3 , отримавши 11 листопада 2021 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадщину, зареєстроване в реєстрі за №885, яка складається із земельної ділянки, площею 0,2500 га, що розташована на території АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :02:001:0046.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №284258677 від 11 листопада 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :02:001:0046 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Водночас, постановою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори Осадчук В.Ю. від 22 жовтня 2021 року №2364, ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та реєстрації права власності на житловий будинок.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З посиланням на зазначені норми закону позивач звернувся до суду за захистом його прав у судовому порядку.

Вирішуючи питання про те, чи дійсно ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві власності належав спірний житловий будинок, суд виходить із наданих доказів.

Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 30 травня 1987 року посвідчено право особистої власності п`яти членів колгоспного двору на жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в по АДРЕСА_1 . Головою колгоспного двору у свідоцтві зазначено ОСОБА_3 .

Відповідно наданої Великогаївською сільською радою копії погосподарської книги та відповіді на відповідний запит суду будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахується як колгоспний двір, членами якого станом на 15 квітня 1991 року були: ОСОБА_3 (голова двору) та ОСОБА_2 (дружина).

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснив, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Копією погосподарської книги за 1991-1995 роки підтверджено, що станом на 15 квітня 1991 року будинковолодіння по АДРЕСА_1 рахувалося як колгоспний двір, членами якого були ОСОБА_3 (голова двору) та ОСОБА_4 (дружина).

Відтак, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя належало по 1/2 частині вказаного будинковолодіння.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 успадкували належну їй 1/2 частину спірного будинковолодіння (по 1/4 частині).

Таким чином, ОСОБА_3 за життя належало 3/4 частини вказаного будинковолодіння (1/2 + 1/4 = 3/4).

Після смерті ОСОБА_3 . ОСОБА_1 успадкував належні йому 3/4 частини спірного будинковолодіння за заповітом.

Відповідач права позивача на спірне майно не оспорює.

Однак, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на належні їм частки житлового будинку, це стало перешкодою в оформленні позивачем своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема шляхом отримання у нотаріальній конторі свідоцтв про право на спадщину.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, які до них застосовуються, суд приходить до переконання про порушення прав позивача ОСОБА_1 , які підлягають до захисту шляхом задоволення його позовних вимог.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 392, 1261, 1268, 1269 Цивільного кодексу України, ст. ст. 89, 263, 264, 265, 273, ст. 354, ст. 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Великогаївської сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 60,8 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач:

ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

Відповідач:

Великогаївська сільська рада, місцезнаходження: вул. Галицька, 47, с. Великі Гаї Тернопільського району Тернопільської області, .

СуддяН. М. Сташків