Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2466/20

08 грудня 2022 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківскої області

в складі головуючої-судді: Міськевич О.Я.

з участю секретаря судового засідання: Скоблей О.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: ОСОБА_2

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

представника третьої особи: Попової Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачкою проживав у зареєстрованому шлюбі з 07жовтня 2006 року до його розірвання в судовому порядку 01 червня 2010 року.

У шлюбі народилася дочка ОСОБА_5 « ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу вони проживають окремо. Неповнолітня дочка залишилася проживатиз матір`ю. З цього часу між ними виникали непорозуміння з приводу його участі у вихованні дитини.

Розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року № 261 «Про призначення днів та годин на побачення», з метою захисту прав та законних інтересів встановлено час його побачення з дочкою ОСОБА_6 -13.10.2008р.н.: перша і третя субота місяця з 10:00год. до 18:00год.; друга і четверта неділя місяця з 11:00 год. до 17:00 год. Зобов`язано ОСОБА_3 та інших осіб з якими проживає неповнолітня дитина не чинити перешкод у моєму спілкуванні з дитиною.

Незважаючи на дане розпорядження відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Зокрема під час встановлених згідно розпорядженнь днів побачень з дочкою за її місцем проживання в АДРЕСА_1 , відповідач безпідставно вчиняє скандали та конфліктні ситуації в присутності їх дочки. В результаті чого так і недопускає його до спілкування з дочкою.

Протягом 2018-2020років такі ситуації відбувалися декілька разів. При випадкових зустрічах його із дитиною, дитина уникає зустрічі зі ним. На його думку така поведінка дитина викликана постійним психологічним впливом відповідача ОСОБА_3 , яка використовуючи вік нашої дочки та переваги своїх років і життєвого досвіду останнім часом спеціально постійно налаштовує дочку проти мене шляхом наговорювання її негативної інформації про нього, вважає що всі ці сварки та скандали ОСОБА_3 спеціально влаштовує на очах нашої дочки.

Стведжує, що відповідач не надає йому можливості побачитися з дочкою, чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, не відповідає на усні звернення та телефонні дзвінки, ігнорує спільне обговорення навчання дочки, її виховання, стану здоров`я, оздоровлення та відпочинку, чим порушує його права як батька. Через перешкоди матері ОСОБА_3 він уже більше півтора років так і не мав можливості, як батько поговорити із своєю дочкою ОСОБА_6 .

Для найкращого забезпечення інтересів їх неповнолітньої дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та належного здійснення нею прав дитини, крім днів і годин для побачення встановлених розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року № 261 «Про призначення днів та годин на побачення», вважаю за доцільне визначити йому судом такі способи участі у вихованні та спілкуванні з дочкою шляхом встановлення зустрічей з дитиною за місцем його проживання за таким графіком:

-перша і третя субота місяця з 10:00год. до 18:00год.;

-друга і четверта неділя місяця з 11:00 год. до 17:00 год.;

-можливість спільного відпочинку один календарний місяць влітку та один календарний ---тиждень в зимовий період під час канікул дочки без присутності або у присутності матері дитини;

-можливість спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини;

-можливість спільного святкування у парні роки наступних свят: Новий рік (31 "^ грудня) з 20 год 00 хв до 19 год 00 хв наступного дня після свята, Різдво Христове (7 січня), Пасха (Великдень), Трійця;

-можливість спільного святкування дня народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у парні роки з 14 год 00 хв до 21 год 00 хв наступного дня; у непарні роки з 18 год 00 хв до 15 год 00 хв наступного дня;

-можливість щорічного спільного святкування дня народження батька ОСОБА_1 (12.03.) з 13 год 00 хв до 20 год 00 хв..

Враховуючи наявність конфлікту між ним та відповідачкою, та неможливість самостійно дійти згоди у вихованні дитини, а також наявність перешкод, які відповідач чинить йому у спілкуванні з дитиною, він вважає, що доцільно проведення побачень з дочкою в тому числі без присутності матері, оскільки особисті конфліктні відносини між ними не повинні порушувати інтереси дитини, спричиняти на нього негативний вплив.

Короткий зміст відзиву:

10.02.21р. від відповідача поступив письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає в повному обсязі. Вважає їх надуманим, безпідставним та необгрунтованим. Позивач не надав жодного доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Стверджує, що не відповідає дійсності твердження, про те що між ними виникали непорозуміння з приводу його участі у вихованні дитини з часу народження дитини, а також твердження відповідача про те. що він більше двох років не бачиться з дочкою. Зазначає, що позивач до 2014 року з дочкою не зустрічався. Зустрічатись з дочкою ОСОБА_1 почав коли вона була на підготовчій групі, тобто з вересня 2014 року, майже всі зустрічі відбувались в школі, за виключенням 3-4 зустрічей, які відбувались у позивача дома, зустріч в 2017 році, всі інші літо - осінь 2019 року. Всі зустрічі відбувались досить рідко позивач перебував постійно на заробітках за межами України. Стверджує, що про зустрічі вона особисто дізнавалась виключно зі слів дочки, тобто рішення про зустрічі з батьком завжди дочка приймала самостійно. Зазначила, що дочка перестала спілкуватись з позивачем у жовтні 2019 року, коли ОСОБА_1 . Прибув до школи, примусив сісти її в його автомобіль і заявив, що вона змушена зустрічатись з ним, так як в нього є відповідне рішення органу опіки і піклування. При цьому повідомив, що якщо вона не буде зустрічатись з ним, то мама заплатить великий штраф. Після чого дочка категорично відмовилась з ним зустрічати тоді і в подальшому. Впродовж грудня 2019 та січня 2020 року позивач неодноразово влаштовував конфлікт місцем її проживання через те, що дочка відмовилась з ним спілкуватись. 24 грудня року увірвався до її житлового будинку та наніс їй тілесні ушкодження, що відбувалось на очах у дочки. За цим фактом було відкрито кримінальне провадження, що підтверджується витягом з ЄРДР від 30.12.2019 року. За грудень 2019 - січень 2020 року вона декілька разів викликала поліцію, оскільки він погрожував фізичною розправою. Розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 №261 «Про призначення днів та годин на побачення» встановлено побачення ОСОБА_1 з неповнолітньою дочкою ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в наступні дні та години: перша і третя субота місяця - з 10.00 до 18.00 год.;

друга і четверта неділя місяця з 11.00 до 17.00 год.

Також цим розпорядженням зобов`язано її не чинити перешкоди у спілкуванні позивача з дочкою. Крім того, 16 січня та 09 липня 2020 року комісія з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА розглядала звернення позивача про те, що вона на його думку чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою. За наслідками засідання цих комісій надано два висновки, які позивач надав на підтвердження позовних вимог. Зазначає, що дочка 02 січня та 01 червня 2020 року написала дві заяви до Надвірнянської РДА про те, що вона не бажає бачитись і спілкуватись з своїм батьком ОСОБА_1 . Крім того просила звернути увагу на її думку та заборонити йому бачитись і спілкуватись з нею.

На засіданні цих комісій була присутня дочка. Члени комісії її вислухали, проте її заяви та пояснення до уваги не взяли. На комісії дочка заявила, що не хоче і не буде зустрічатись із батьком ОСОБА_1 , так як вона його боїться. Прийняті рішення на цих комісіях спровокували ще більші конфлікти, оскільки думку дитини не взяли до уваги. Дитина надзвичайно важко переживає будь-які зустрічі з позивачем, боїться його і просить мене захистити її. Після цих зустрічей стає замкнутою. В зв`язку з цим, не має підстав змінювати спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. Стверджує, що крім голослівних заяв, ОСОБА_1 не надав будь-яких інших доказів про те, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною. Орган опіки та піклування також не встановив фактів чинення мною перешкод у спілкуванні Позивача з дитиною, але з незрозумілих причин надав висновки щоби я не чинила перешкоди Позивачу у спілкуванні з дитиною. Також комісія рекомендувала позивачу налагодити відносини з дочкою. Однак Позивач не налагодив відносини з дочкою, а спричинив ще більший конфлікт.

Таким чином вважає, що позивач не довів, що ОСОБА_3 чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Також не має підстав змінювати спосіб участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною, так як не надав будь-яких доказів, які підтверджують позовні вимоги.

Короткий зміст відповіді на відзив

18.02.2021р позивачем подано відповідь на відзив, зазначає, що у відзиві відповідач вказує на те, що з жовтня 2019року їх дочка ОСОБА_6 не має наміру зі зустрічатися з батьком, так як він повідомив її, що згідно розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року № 261 «Про призначення днів та годин на побачення» вона змушена зустрічатися разом з ним. Однак таке твердження є безпідставним, так як протягом всього часу нідочого їх дочку ОСОБА_6 він не примушував, а лише постійно просив, щоб вони могли разом зустрітися і проводити час як батько з дитиною. Він повідомив дочку, що тепер у нього є документ (розпорядження) і вони частіше зможуть зустрічатися і їздити відпочивати.

Так він дійсно мало приділяв увагу дочці, так як через відсутність роботи по місцю проживання змушений був постійно їздити на роботу і вдома бував дуже рідко. Однак, після повернення з роботи весь час шукав нагоди побачитися разом,привозив і купляв різні подарунки (велосипед, телефон та ін.. подарунки). Вони завжди до 2019року добре разом проводили час, дочка їздила до нього додому і до його батьків в с. Молодків, разом їздили у м. Надвірна, інколи спільно святкували ті чи інші релігійні свята.

Після того, як дружина почала відвідувати одну із релігійних організацій в смт. Богородчани, дружина почала все більше забороняти йому, тому звернувся у 2019році до Служби в справах дітей із заявою про призначення йому днів та годин на побачення з дочкою. Що ще більше розізлило відповідача ОСОБА_1 і яка психологічно почала настроювати нашу дочку проти мене.

Вважаю, що думка дитини про те, що вона не хоче бачитися зі мною виникла через постійний психологічний вплив відповідача ОСОБА_3 на дочку, яка останнім часом спеціально постійно налаштовує дочку проти мене шляхом наговорювання її негативної інформації про мене та всі сварки та скандали ОСОБА_3 влаштовує в присутності дочки.

З огляду на постійне проживання дитини з матір`ю, тісний психоемоційний зв`язок саме з нею, обумовлення побачень батька з дитиною виключно бажанням дитини призведе до унеможливлення реалізації батьком своїх прав на участь у вихованні та побачення з дитиною.

Стислий виклад позицій сторін:

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві, відповіді на відзив та просили суд ухвалити рішення яким усунути ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини, шляхом зобов`язання ОСОБА_3 не чинити мені перешкод у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_7 « ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Визначити спосіб моєї участі як батька у вихованні та спілкуванні з дитиною ОСОБА_7 « ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом встановлення днів зустрічі з дитиною за місцем проживання батька , а саме: перша і третя субота місяця з 10:00год. до 18:00год.; друга і четверта неділя місяця з 11:00 год. до 17:00 год.; можливість спільного відпочинку один календарний місяць влітку та один календарний тиждень в зимовий період під час канікул дочки без присутності або у присутності матері дитини; можливість спілкування засобами телефонного та електронного зв`язку з урахуванням режиму дня, що забезпечує гармонійний і здоровий розвиток дитини; можливість спільного святкування у непарні роки наступних свят: Новий рік (31 грудня) з 20 год 00 хв до 19 год 00 хв наступного дня після свята, Різдво Христове (7 січня), Пасха (Великдень), Трійця; можливість спільного святкування дня народження дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у парні роки з 14 год 00 хв до 21 год 00 хв наступного дня; у непарні роки з 18 год. 00 хв до 15 год 00 хв наступного дня; можливість щорічного спільного святкування дня народження батька ОСОБА_1 (12.03.) з 13 год 00 хв до 20 год 00 хв. зобов`язати ОСОБА_3 передавати йому, як батькові неповнолітню дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у визначеному судом місці, дні та часи побачень.та стягнути з Відповідача понесені судові витрати під час розгляду справи.

Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, зазначених у відзиві на позов, просили суд ухвалити рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Враховуючи те, що відповідач та представник відповідача надав пояснення суду з приводу пред`явленого позову, судом досліджені всі матеріали справи та докази і заперечення сторін, підстави, передбачені ст. 169 ЦПК України для відкладення розгляду справи та оголошення перерви в ній відсутні, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи у його відсутність.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Надвірнянської міської ради в судовому засіданні підтримала розпорядження Надвірнянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року № 261 «Про призначення днів та годин на побачення», яким з метою захисту прав та законних інтересів встановлено батькові ОСОБА_1 час побачення з дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : перша і третя субота місяця з 10:00год. до 18:00год.; друга і четверта неділя місяця з 11:00 год. До 17:00 год.. та зобов`язано ОСОБА_3 та інших осіб, з якими проживає неповнолітня дитина не чинити перешкод у моєму спілкуванні з дитиною. Також пояснила, що 16.01.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА розглянуто заяву ОСОБА_1 віл 23.12.2019р. про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньої дочкою ОСОБА_7 13.10.2008р. За результатами розгляду заяви Комісія дійшла висновку, що рекомендувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернутись протягом місяця з дитиною ОСОБА_7 за допомогою та консультацією до дитячого психолога чи психотерапевта. У вирішенні даного позову покладається на розсуд суду.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.01.2021 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 24.05.2021залучено Службу у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представника органу опіки та піклування, в якості правонаступника третьої особи по справі Служби у справах дітей Надвірнянської РДА. Зобов`язано третю особу Службу у справах дітей Надвірнянської міської ради надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору.

Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що 07 жовтня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, який розірвано рішенням Надвірннського районного суду 01.06.2010р.( а.с. 7.9)

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_7 « ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу постійно проживає з матір`ю.(а.с. 8).

Розпорядженням Надвірнянської районної державної адміністрації від 03 жовтня 2019 року № 261 «Про призначення днів та годин на побачення», з метою захисту прав та законних інтересів встановлено батькові ОСОБА_1 час побачення з дочкою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : перша і третя субота місяця з 10:00год. до 18:00год.; друга і четверта неділя місяця з 11:00 год. До 17:00 год.. Зобов`язано ОСОБА_3 та інших осіб, з якими проживає неповнолітня дитина не чинити перешкод у моєму спілкуванні з дитиною.( а.с 10)

16.01.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА розглянуто заяву ОСОБА_1 віл 23.12.2019р. про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньої дочкою ОСОБА_7 13.10.2008р. За результатами розгляду заяви Комісія дійшла висновку рекомендувати ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернутись протягом місяця з дитиною ОСОБА_7 за допомогою та консультацією до дитячого психолога чи психотерапевта.матері не читнитиперешкоди у спілкуванні батька з дитиною якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. ( а.с 11-12 )

09.07.2020 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Надвірнянської РДА розглянуто повторно заяву ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з малолітньої дочкою ОСОБА_7 13.10.2008р. Встановлено, що працівниками служба у справах дітей неодноразово проводилась бесіди з матір`ю ОСОБА_3 та неповнолітньою ОСОБА_7 , однак дівчинка категорично відмовляється спілкувалась з батьком, пояснюючи це тим, що батько неодноразово погрожував та принижував честь і гідність її матері, вона його боїться, про що зазначила у своїх письмових заявах. ( а.с. 13).

Відповідно до витягу з ЄРДР від 30.12.2019р внесено відомості за заявою ОСОБА_3 про вчинення проступку, передбаченого ст.125 ч.1КК України, згідно якого 29.12.2019р. біля 12год.340 хв. в АДРЕСА_1 , перебуваючи на території колишній чоловік ОСОБА_1 спричинив їй тілесні ушкодження. ( а.с. 41)

Відповідно до заяв неповнолітньої ОСОБА_7 від 02.01.2020року та 01.06 2020р. вона не бажає зустрічатися і спілкуватись з батьком тому, що він зустрічається з нею, щоб поговорити про маму негатино, побив маму, погрожував їй. Такі зустрічі викликають у неї стрес та негативно на неї впливають. Просила звернути увагу на її думку та заборонити батькові бачитись і спілкуватись з нею. ( а.с. 38-39).

Відповідно до довідки про проведену бесіду представниками служби у справах дітей від 21.01.2021про відносини та спілкування дівчинки з її батьком. Під час проведення бесіди з дівчинкою стало відомо, що дитина боїться батька, тому не хоче з ним спілкування, та к як при зустрічах зі слів дівчинки батько принижує її матір та родичів, погрожує їй .Дівчинка категорично проти спілкування з батьком. ( а.с.40 ).

Відповідно до характеристок Молодківської сільської ради від 18.06.2019р. та 12.02.2021 позивач ОСОБА_1 позитивно характеризується ( а.с 50-51).

Позивач 14.09.2019р, 23.12.2019р., 23.12.2019р, 27.01.2020, 27.05.2020, 29.05.2020 звертався до голови комісії з питань захисту прав дитини перешкоди йому у спілкунні з дочкою ( а.с 56-61)

Своє прохання про зміну способу участі у вихованні та спілкуванні з дочкою позивач мотивує тим, що хоче більше часу проводити з дочкою, так як мати з його слів. чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою та негативно на неї впливає.

В судовому засіданні неповнолітня ОСОБА_7 пояснила, що вона проживає з мамою ОСОБА_8 . Ствердила, що після розлучення батьків вона самостійно приймала рішення про зустрічі з батьком. Однак на таких зустрічах батько постійно негативно вислювався про матір та родичів. Такі зустрічі приносили тільки стрес, емоційно напруження та негативне ставлення. Вона не бажає зустрічатись з батьком та просить врахувати її думку.

Позиція суду та нормативно-правове обгрунтування:

Спірні правовідносини склалися між сторонами з приводу усунення перешкод в спілкуванні з дитиною та визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини.

З приводу вказаних обставин Суд зазначає, що Конституцією України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою (частина 3 статті 51).

Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-ІІІ від 26 квітня 2001 року передбачає, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюють вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки несуть основу відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо,у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено, що після розірвання шлюбу відповідач періодично зустрічався з дочкою, такі зустрічі відбувалися рідко, так як позивач працював по тимчасовим заробіткам. Даний факт позивач не заперечує. Між сторонами склалися неприязні відносини, мали місце конфлікти, свідком яких ставала неповнолітня. Саме відсутність батька у житті дитини та його періодична зацікавленість до своїх батьківських обовязків, відсутність тривалого постійного спілкування стали однією з причин, що дівчинка не бажає спілкуватися з одним із батьків.

Таким чином судом встановлено, що відповідач жодних перешкод у спілкуванні дитини з батьком не чинила, а неможливість спілкування викликана поведінкою дитини, яка відмовилися йти до батька.

З врахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, а саме не доведена наявність перешкод для спілкуванні та виховання малолітньої дитини з боку відповідачки.

Отже, матеріали справи не містять доказів, які б у відповідності до ст. 159 СК України свідчили, що відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з неповнолітньою дочкою. У відповідності до ст. 157 СК України позивач та відповідач мають спільно вирішувати питання щодо виховання свого дочки. Оскільки позивач проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з ним, а відповідач, з якою проживає дитини, не має права перешкоджати позивачу спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні.

При цьому, встановлюючи порядок побачень батька з дочкою, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, а також закріплений у положеннях міжнародних норм та норм чинного законодавства України принцип рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні, активне бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю дочкою взявши до уваги висновок органу опіки та піклування, суд, дійшов висновку, що визначений порядок запропонований органом опіки та піклування періодичних тимчасових побачень батька з дитиною є найбільш доцільним, оскільки право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування неповнолітньої дитини з батьком відповідає її інтересам.

Разом з тим Конвенція про права дитини у статті 12 визначає, що Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Отже суд також враховує думку неповнолітньої ОСОБА_7 яка на даний час не бажає зустрічей з батьком, так як таке спілкування має негативний впливу на нормальний розвиток дитини.

Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що думки неповнолітньої дитини щодо небажання спілкуватися повинно бути врахована оскільки, це фактично є примушуванням дитини, що може призвести до психологічного тиску на дитину та явно не відповідатиме якнайкращим інтересам дитини в аспекті забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Отже суд вважає, що проведення зустрічей батька з дитиною може негативно вплинути на психоемоційний стан дитини, оскільки між позивачем та дитиною відсутній сталий психологічний зв`язок., Для налагодження довірливих відносин між батьком і дитиною необхідний час, протягом якого поступово буде відбуватися налагодження спілкування та формування емоційної прив`язаності дочки до батька.

Суд звертає увагу, що позивачу необхідно налагодити відносини з дочкою, якій на час винесення рішення виповнилось вже 14 років , в зв`язку з чим виконати рекомендації комісії з питань захисту прав дитини від 16.01.2020р. та звернутись за допомогою та консультацію до дитячого психолога чи психотерапевта.

З врахуванням наведеного підстав для зміни способу участі одного з батьків у вихованні дитини судом не встановлено.

Суд також звертає увагу, що під час судового засідання, позивач не посилалася на необхідність проведення у справі експертизи та не заявляв такого клопотання про проведення судово-психологічної експертизи .

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, так як позивачем не наведо належного обґрунтування позовних вимог.

Висновки суду:

Враховуючи наведене, даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, у зв`язку з недоведеністю позивачем наявності перешкод у спілкуванні та вихованні неповнолітньої дитини з боку відповідача та відсутності підстав для зміни способу участі одного з батьків у вихованні дитини у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі ст.ст. 3, 7, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, ст. 15 ЗУ "Про охорону дитинства", ст.ст. 141, 153, 157, 159 СК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 81, 141, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, як представник органу опіки та піклування, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її виховання відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Служба у справах дітей Надвірнянської міської ради, ,місцезнаходження: майдан Шевченка 33, м. Надвірна, Івано-Франківська область, 78405.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

складено 19.12.2022.