Постанова

Іменем України

30 листопада 2022 року

м. Київ

справа № 310/7810/19

провадження № 61-18228 св 21

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - Бердянська міська рада Запорізької області;

відповідачі: державний реєстратор Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч Вікторія Олегівна, ОСОБА_1 ;

третя особа - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області;

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року у складі судді Прінь І. П. та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року Бердянська міська рада звернулася до суду із позовом до державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О., ОСОБА_1 , третя особа - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області, про визнання рішення протиправним та його скасування, припинення речового права на нерухоме майно.

Позовна заява мотивована тим, що на підставі рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О. від 24 червня 2019 року № 47475508 було здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частину житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстрація права власності здійснена на підставі договору дарування від 12 липня 1973 року№ 4047.

Зазначала, що під час здійснення вказаних реєстраційних дій державним реєстратором було порушено вимоги пунктів 2, 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а саме не було перевірено документ на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна та наявність підстав для проведення цієї реєстрації, не було здійснено запит про надання інформації стосовно наданого документа, який в даному випадку є обов`язковим У зв`язку з чим, державним реєстратором було здійснено реєстрацію права власності на підставі погашеного правовстановлюючого документу.

При цьому, 06 жовтня 1989 року, виконавчим комітетом Бердянської міської ради народних депутатів прийнято рішення № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха», яке відбулось у вересні 1989 року. Згідно з пунктом 5 вказаного рішення зобов`язано бюро технічної інвентаризації погасити правові документи на зруйновані дома та дома, які підлягають відновленню, власники яких отримали державну квартиру, а володільцям цих домів в місячний строк здійснити знесення вказаних домобудувань. В додатку № 1 до вказаного рішення визначено перелік громадян, яким вирішено надати житлову площу у зв`язку із стихійним лихом. Одночасно комісією запропоновано погасити правовстановлюючі документи на домобудування, а земельні ділянки використати за призначенням.

28 березня 2002 року виконавчим комітетом Бердянської міської ради прийнято рішення № 232, яким вирішено Бердянському комунальному підприємству з технічної інвентаризації погасити правовстановлюючі документи на домобудування АДРЕСА_1 частини якого належать ОСОБА_3 , 1/5 частина - ОСОБА_1 , 2/5 частини - ОСОБА_5

19 квітня 2006 року комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради письмово повідомило ОСОБА_5 (до одруження - ОСОБА_1 ), яка є рідною сестрою ОСОБА_1 , що на виконання рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28 березня 2002 року № 232 «Щодо погашення правовстановлюючих документів на домобудування» правовстановлюючі документи на житловий будинок, за адресою: АДРЕСА_1 погашені.

Рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28 березня 2002 року № 232 ОСОБА_5 було оскаржено у судовому порядку. ОСОБА_1 у справі виступала в якості третьої особи, а тому про всі судові рішення у цій справі їй було відомо.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року у справі № 2а-13/2011 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 липня 2014 року у справі № К/800/23970/13 рішення виконавчого комітету від 28 березня 2002 року № 232 визнано законним та таким, що не підлягає скасуванню. Дії виконавчого комітету Бердянської міської ради та комунального підприємства технічної інвентаризації Бердянської міської ради (далі - КПТІ Бердянської міської ради) по погашенню правовстановлюючих документів на вищезазначений житловий будинок були визнані такими, що відповідають закону.

Отже, державний реєстратор Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О., приймаючи рішенням від 24 червня 2019 року № 47475508, незаконно зареєструвала право власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , з порушенням Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та за відсутності будь-яких законних на те підстав, чим порушила права Бердянської міської ради Запорізької області як власника земельної ділянки, на якій розміщено самовільно збудований об`єкт нерухомого майна.

Ураховуючи викладене, уточнивши позовні вимоги, Бердянська міська рада просила суд: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О. від 24 червня 2019 року № 47475508, яким було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 , а саме: житлова прибудова літ «А-1»», загальною площею 15,13 кв. м, житловою площею 9,65 кв. м; сарай літ «Б» загальною площею 4,0 кв. м; вбиральня літ «В»; ворота з хвірткою № 1; водопровідна колонка літ «І»; паркан № 2, № 3, № 4; гараж літ. «Г» загальною площею 18,24 кв. м; припинити речове право ОСОБА_1 на вказаний об`єкт нерухомого майна; стягнути понесені позивачем судові витрати.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року, позов Бердянської міської ради Запорізької областізадоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О. від 24 червня 2019 року № 47475508, яким було зареєстровано право власності ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна, а саме 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 - житлова прибудова літ. «А-1»», загальною площею 15,13 кв. м, житловою площею 9,65 кв. м; сарай літ. «Б» загальною площею 4,0 кв. м.; вбиральня літ. «В»; ворота з хвірткою № 1; водопровідна колонка літ. «І»; паркан № 2, № 3, № 4; гараж літ. «Г» загальною площею 18,24 кв. м, та припинено речове право ОСОБА_1 на цей об`єкт нерухомого майна - 1/5 частку житлового будинку по АДРЕСА_1 . Вирішено питання розподілу судових витрат.

Судові рішення мотивовані тим, що державним реєстратором Ткаліч В. О. не було виконано приписи пункту 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою встановлено обов`язок державного реєстратора здійснити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, з метою отримання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації. Тобто спірне рішення про державну реєстрацію прав було прийнято державним реєстратором незаконно, усупереч вимогам частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки подані заявником документи не давали державному реєстратору змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав заявника на нерухоме майно. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У листопаді 2020 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просила оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права,й передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження указаних судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/5635/13, що відповідає вимогам пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року відкрито касаційне провадження в указаній справі й витребувано цивільну справу № 310/7810/19 із Бердянського міськрайонного суду Запорізької області.

У грудні 2021 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2022 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що набуття ОСОБА_1 права постійного користування земельною ділянкою підтверджується Генеральним планом присадибної ділянки по АДРЕСА_1 , який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи, та архівною довідкою Запорізького Обласного Державного нотаріального архіву від 15 травня 2017 року № 1168/01-17, з якої вбачається, що договори дарування на відповідача, її матір та її рідну сестру знаходяться на збереженні у наряді про передання в безстрокове (постійне) користування громадянам земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва та на сьогоднішній день не погашені та дійсні.

Між Бердянською міською радою та ОСОБА_1 відсутній спір про право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 , право власності на який зареєстровано рішенням державного реєстратора.

Вважала, що вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності іншої особи на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок), розташований на спірній земельній ділянці, та припинення речового права цієї особи не є належним та ефективним способом захисту права власності на землю.

Вказувала, що запис про погашення правовстановлюючих документів ОСОБА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради від 28 березня 2002 року № 232 «Про погашення правовстановлюючих документів» повинен бути занесений до Реєстрової книги № 13 Домоволодіння належних окремим громадянам, колгоспним дворам на праві особистої власності», засвідчений підписом посадової особи БТІ, яка відповідає за правильність записів, і скріплений печаткою бюро технічної інвентаризації, з зазначенням дати та підстави внесення запису про погашення.

Згідно з відповіддю КП БТІ від 22 серпня 2017 року № 376 погашення правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 до реєстрової книги № 13 та додаткової реєстрової книги не вносилась, тобто фактично погашення не відбулося.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У січні 2022 року Бердянська міська рада Запорізької області подала відзив на касаційну скаргу, в якому зазначила, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, вказуючи на те, що підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про те, що судами допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Унаслідок стихійного лиха, що сталося у Бердянську Запорізькою області у 1989 році, було знищено ряд будинків, у тому числі і будинок на АДРЕСА_1 , який на той час належав на праві власності: 2/15 частини площею 15,13 кв. м - ОСОБА_5 , 2/3 частини - ОСОБА_3 та 1/5 частина - ОСОБА_1 .

З матеріалів справи також вбачається, що згідно з рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів Запорізької області від 06 жовтня 1989 року № 414 «Про ліквідацію наслідків стихійного лиха» вирішено забезпечити постраждалих від стихійного лиха житлом у порядку та на умовах, визначених пунктами 1 - 4 цього рішення.

Згідно з пунктом 5 цього рішення зобов`язано бюро технічної інвентаризації погасити правовстановлюючі документи на зруйновані будинки та будинки, які підлягають відновленню, але власники яких отримали житло від держави, а володільців таких будинків у місячний строк зобов`язано здійснити їх знесення. У додатку 1 до цього рішення визначено перелік громадян, яким вирішено надати житлову площу у зв`язку зі стихійним лихом, у тому числі мешканцям будинку АДРЕСА_1 (а.с. 7, т. 1).

Відповідно до акта обстеження будинків з господарськими спорудами, що постраждали внаслідок ливневих вод, від 04 жовтня 1989 року встановлено, що будинок з господарськими спорудами по АДРЕСА_1 зруйновано, він непридатний для проживання (а.с. 8, т. 1).

Особи, що мешкали в зазначеному будинку, були внесені до списку осіб, що потребують поліпшення житлових умов; було зазначено, що після відселення будинок з господарськими будівлями підлягає знесенню.

На підставі рішення міськвиконкому від 17 травня 1990 року, ОСОБА_1 18 травня 1990 року був виданий ордер № 627 на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_4 на сім`ю з 4 осіб (а.с. 223, т. 1).

Згідно з актом технічного стану домобудувань від 15 лютого 2002 року комісією по інвентаризації та обстеженню житлових приміщень було встановлено, що на період обстеження домобудування АДРЕСА_1 воно повністю зруйновано і відновленню не підлягає. Комісією запропоновано погасити правовстановлюючі документи на це домоволодіння, а земельні ділянки використати по цільовому призначенню (а.с. 214, т. 1).

Рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 28 березня 2002 року вирішено погасити правовстановлюючі документи на будинки з господарськими спорудами, у тому числі на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10, 211-217, т. 1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року залишено без змін постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, ухвалену за результатами перегляду постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, в адміністративній справі № 2а-13/2011 за позовом ОСОБА_9 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, КП Бердянської міської ради, третя особа - ТОВ «Бердянськбудтрест», про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання протиправними дій підприємства з технічної інвентаризації та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 47-48, т. 2).

Предметом позову у вищезазначеній справі було рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 28 березня 2002 року № 232. За результатом судового розгляду встановлено, що вказане рішення було прийнято відповідно до норм чинного на той час законодавства. Також судовими рішеннями встановлено, що реєстратор на підставі вказаного рішення з відповідними додатками до нього закрив розділ Реєстру прав та реєстраційну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто погасив правовстановлюючі документи на означене домоволодіння (а.с. 47-50, т. 2).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в адміністративній справі № 2а-13/2011 та рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року у цивільній справі № 310/10783/15-ц встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 було зруйновано в результаті повені у вересні 1989 року, і саме вказана обставина виключила можливість здійснення його власниками їх прав щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, унаслідок чого право власності на будинок по АДРЕСА_1 припинилося через погашення правовстановлюючих документів на зруйновані будинки.

З інвентаризаційної справи № 543 на домоволодіння АДРЕСА_1 встановлено, що на сторінках № 51-52 міститься копія договору дарування від 12 липня 1973 року № 4047. На титульному листі якого міститься штамп з написом «ПОГАШЕНО, на підставі р/ исп от 28.03.02 р. № 232» (а.с. 69-140, т. 3).

Такий самий штамп міститься в «Довідці про належність будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстровій книзі № 13, реєстровий № 5205 стор. 34» (а.с. 139, т. 3).

Також судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 рок, у справі № 310/6072/16-ц позов Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва задоволено. Зобов`язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 544,6 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1 , шляхом знесення розміщеного на ній нерухомого майна та паркану й повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській раді Запорізької області у придатному для використання стані. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 208-212, т. 2).

Під час розгляду вищезазначеної справи судами встановлено, що відповідно до інформації управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області земельна ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0544 га перебуває у комунальній власності.

З наданої копії електронної реєстраційної справи № 104 на об`єкт нерухомого майна: житловий будинок АДРЕСА_1 встановлено, що ОСОБА_1 двічі зверталася із заявами про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с. 114-178, т. 2), а саме: 04 червня 2019 року до державного реєстратора Бердянської районної державної адміністрації Красницької С. С. та 20 червня 2019 року до державного реєстратора Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О. (а.с. 147, 155, т. 2)

24 червня 2019 року державним реєстратором Запорізької районної державної адміністрації Ткаліч В. О. прийнято рішення № 47475508 про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна - 1/5 частину житлового будинку по АДРЕСА_1 , яке складається з: житлової прибудови літ. «А-1» загальною площею 15,13 кв. м, житловою площею 9,65 кв. м; сараю літ. «Б» загальною площею 4,0 кв. м; вбиральні літ «В»; воріт з хвірткою № 1; водопровідної колонки літ. «1»; паркану № 2, № 3, № 4; гаражу літ. «Г» загальною площею 18,24 кв. м (а.с. 12-16, т. 1).

До заяви про реєстрацію права власності ОСОБА_1 надала договір дарування від 12 липня 1973 року № 4047, за яким обдарована ОСОБА_1 набула право власності на 1/5 частку будинку АДРЕСА_1 (з 16 березня 1977 року - будинок АДРЕСА_1 (а.с. 156-157, т. 2).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задоволенню не підлягає.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Частиною першою статті 402 ЦПК України передбачено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

За змістом частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

Встановлено, що державному реєстратору для проведення державної реєстрації прав, що виникли до 1 січня 2013 року, ОСОБА_1 було надано договір дарування від 12 липня 1973 року № 4047, а також технічний паспорт на будинок, який був виданий 26 січня 2017 року ОСОБА_5 - сестрі ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 28 березня 2002 року вирішено погасити правовстановлюючі документи на будинки з господарськими спорудами, у тому числі на будинок АДРЕСА_1 (а.с. 10, 211-217, т. 1).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 квітня 2014 року залишено без змін постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року, ухвалену за результатами перегляду постанови Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, в адміністративній справі № 2а-13/2011 за позовом ОСОБА_9 до виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області, КП Бердянської міської ради, третя особа - ТОВ «Бердянськбудтрест», про визнання протиправним та скасування рішення виконавчого комітету органу місцевого самоврядування, визнання протиправними дій підприємства з технічної інвентаризації та зобов`язання вчинити певні дії (а.с. 47-48, т. 2).

Предметом позову у вищезазначеній справі було рішення виконавчого комітету Бердянської міської ради Запорізької області від 28 березня 2002 року № 232. За результатом судового розгляду встановлено, що вказане рішення було прийнято відповідно до норм чинного на той час законодавства. Також судовими рішеннями встановлено, що реєстратор на підставі вказаного рішення з відповідними додатками до нього закрив розділ Реєстру прав та реєстраційну справу на домоволодіння АДРЕСА_1 , тобто погасив правовстановлюючі документи на означене домоволодіння (а.с. 47-50, т. 2).

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2013 року в адміністративній справі № 2а-13/2011 та рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 травня 2016 року у цивільній справі № 310/10783/15-ц встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 було зруйновано в результаті повені у вересні 1989 року, і саме вказана обставина виключила можливість здійснення його власниками їх прав щодо володіння, користування і розпорядження цим майном, унаслідок чого право власності на будинок по АДРЕСА_1 припинилося через погашення правовстановлюючих документів на зруйновані будинки.

З інвентаризаційної справи № 543 на домоволодіння АДРЕСА_1 встановлено, що на сторінках № 51-52 міститься копія договору дарування від 12 липня 1973 року № 4047. На титульному листі якого міститься штамп з написом «ПОГАШЕНО, на підставі р/ исп от 28.03.02 р. № 232» (а.с. 69-140, т. 3).

Такий самий штамп міститься в «Довідці про належність будинку (домоволодіння) АДРЕСА_1 , зареєстрованого в реєстровій книзі № 13, реєстровий № 5205 стор. 34» (а.с. 139, т. 3).

Таким чином державним реєстратором Ткаліч В. О. не було виконано приписи 3 частини третьої статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою встановлено обов`язок державного реєстратора здійснити запит до органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, з метою отримання інформації (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідної для такої реєстрації.

При цьому колегія суддів вважає також за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, проведення технічної інвентаризації щодо зазначених об`єктів нерухомості є необов`язковим.

Пунктом 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 в редакції, чинній на час прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення (далі - Порядок № 1127), передбачено, що для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року, подаються: 1) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 2) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси.

Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки.

Згідно з пунктом 43 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05 серпня 1992 року та розташовані на території сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, замість документів, передбачених пунктом 42 цього Порядку, можуть бути подані: 1) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт нерухомого майна, у тому числі рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність чи відомості про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність з погосподарської книги; 2) виписка з погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений, - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою.

Судом встановлено, що рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 07 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 21 грудня 2017 року та постановою Верховного Суду від 05 серпня 2020 рок, у справі № 310/6072/16-ц позов Бердянської міської ради Запорізької області до ОСОБА_5 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки шляхом знесення самочинного будівництва задоволено. Зобов`язано ОСОБА_5 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку орієнтованою площею 544,6 кв. м, розташовану по АДРЕСА_1 , шляхом знесення розміщеного на ній нерухомого майна та паркану й повернути земельну ділянку за належністю Бердянській міській раді Запорізької області у придатному для використання стані. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 208-212, т. 2).

Під час розгляду вищезазначеної справи судами встановлено, що відповідно до інформації управління Держгеокадастру у Бердянському районі Запорізької області земельна ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,0544 га перебуває у комунальній власності.

Отже, право власності на земельну ділянку, на якій розташований спірний будинок, не зареєстровано у Державному реєстрі прав.

Таким чином, враховуючи, що державним реєстратором здійснено державну реєстрацію за відсутності документів, передбачених вищевказаними нормами, та документів, які б посвідчували речове право відповідача на земельну ділянку, прийнятих відповідних органом, з урахуванням того, що будинок розташовано на землях комунальної власності, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про задоволення позову міської ради.

Посилання касаційної скарги на правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/5635/13, є безпідставним, оскільки висновки судів не суперечать висновкам, викладеним у зазначеній постанові.

Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21 травня 2021 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 21 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович