ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м.Суми

Справа №592/175/22

Номер провадження 22-ц/816/1092/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Кононенко О. Ю. , Ткачук С. С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми 08 вересня 2022 року у складі судді Костенка В.Г., ухваленого в м. Суми, повний текст якого складено 08 вересня 2022 року,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

в с т а н о в и в :

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз Збут» (далі ТОВ «Сумигаз Збут») звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу, особовий рахунок НОМЕР_1 і користується послугами з постачання природного газу за адресою: АДРЕСА_1 , в якій встановлені такі газові прилади: колонка, плита, котел.

Вказує, що відповідач зобов`язання щодо сплати послуг за надані товариством послуги належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 30 листопада 2021 року утворилася заборгованість у розмірі 13859 грн 23 коп.

Крім того, за прострочення боржником виконання грошових зобов`язань підлягає застосуванню ч. 2 ст. 625 ЦК України.

З огляду на вказане, товариство просило суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумигаз Збут» заборгованість у розмірі 15881 грн 86 коп., яка складається із: сума заборгованості 13859 грн 23 коп.; інфляційні втрати 1351 грн 54 коп.; 3% річних 671 грн 01 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 вересня 2022 року задоволено позов ТОВ «Сумигаз Збут».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумигаз Збут» борг за спожитий газ в сумі 13859 грн 23 коп., інфляційні витрати 1351 грн 54 коп., 3% річних 671 грн 01 коп., відшкодування судовий витрат в сумі 18151 грн 78 коп.

Не погодившись із рішеннями суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати, а провадження у справі закрити.

У доводах апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в квартирі АДРЕСА_2 , він лише був зареєстрований, проте не проживав, а тому послугами товариства він не користувався. Наголошує на тому, що договорів із ТОВ «Сумигаз Збут» на постачання природного газу він не укладав, про відкриття особового рахунку на його ім`я він дізнався з листа позивача, датованого 23 лютого 2022 року.

Звертає увагу на те, що абонентська книга по розрахунках за користування природним газом по лічильнику оформлена виключно на ОСОБА_3 , якій 02 березня 2022 року проведено співробітником товариства інструктаж про порядок користування газовим обладнанням.

Вважає, що позивачем були порушені вимоги ч. 6 ст. 176 ЦПК України щодо вжиття заходів досудового врегулювання спору. Також, позивачем були проігноровані його неодноразові звернення щодо переоформлення договору постачання на фактичного споживача ОСОБА_3 .

Крім того, звертає увагу на те, що при складанні позовної заяви, товариством зазначена адреса його проживання не відповідає дійсності, та в тексті позову містяться розбіжності в написанні розміру заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Сумигаз Збут», просить рішення суду залишити без зміни, а доводи апеляційної скарги без задоволення. При цьому вказує на те, що позивачем вживалися дії на досудове врегулювання спору, на адресу відповідача надсилалася досудова вимога, яка виконана не була. Наголошує на тому, що відповідач фактично приєднався до умов договору постачання природного газу побутовим, а відсутність письмово оформленого договору не звільняє відповідача від обов`язку сплачувати за фактично отримані послуги.

Подану ОСОБА_1 відповідь на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів не бере до уваги, оскільки в порушення вимог ст.ст. 178, 179 ЦПК України не було долучено доказів надсилання його учасникам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що апеляційна скарга подана на рішення суду з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та їх неповнолітній син ОСОБА_5 (а.с. 80).

Послуги з постачання природного газу за вказаною адресою надаються ТОВ «Сумигаз Збут».

Згідно довідки за підписом головного бухгалтера ТОВ «Сумигаз Збут» ОСОБА_6 заборгованість споживача ОСОБА_1 , за особовим рахунком НОМЕР_1 , за адресою АДРЕСА_1 , становить 13859 грн 23 коп., що виникла за спожитий природний газ з жовтня 2018 року по листопад 2021 року (а.с. 8).

01 червня 2021 року ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , ТОВ «Сумигаз Збут» надіслано досудове попередження, в якому товариство просило протягом п`яти календарних дні з дати отримання даного досудового попередження сплатити заборгованість в сумі 10462 грн 85 коп., яка виникла станом на 01 травня 2021 року (а.с. 81).

30 листопада 2021 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Сумигаз Збут» із заявою, в які просив переоформити договір (особовий рахунок) постачання природного газу на ОСОБА_2 , яка фактично проживає за вказаною адресою та користується послугами з постачання природного газу (а.с. 55).

Ухвалюючи оскаржуване рішення та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, відповідач, як співвласник квартири та особа, яка в ній зареєстрована, разом із ОСОБА_2 мають нести витрати, зокрема оплаті за спожитий газ на опалення житла. Проте, вони не виконали покладений на них обов`язок, чим порушили права позивача, а тому мають нести солідарну відповідальність перед позивачем.

Проте, колегія суддів повністю з такими висновками суду першої інстанції не може погодитися, з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частинах 1, 3 статті 12, частинах 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496 та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2500.

Відповідно до п. 5) ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5) ч. 1 ст. 7 вказаного Закону визначено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;

За змістом ст.ст. 319 та 322 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст.ст. 525-526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до пункту 1 Розділу І Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року №2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Абзацом 2 пункту 24 розділу ІІІ цих Правил передбачено, що при здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Судом встановлено та не спростовуються відповідачем, плата за надані ТОВ «Сумигаз Збут» з постачання природного газу абоненту за адресою: АДРЕСА_1 в період з жовтня 2018 року по листопад 2021 року вносилася не в повному обсязі, розмір нарахованої заборгованості за цей період становить 13859 грн 23 коп.

Доказів на погашення заборгованості за спожитий газ суду надано не було.

Колегія суддів вважає непереконливими доводи відповідача про безпідставність заявлених до нього вимог, у зв`язку з тим, що він у належні йому квартирі не проживав у зазначений період, послугами з газопостачання користувалася одноособово його колишня дружина ОСОБА_4 , так як на нього, як власника, законом покладено обов`язок нести витрати на його утримання, незалежно від використання цим майном.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що вказана квартира обладнана індивідуальним газовим опаленням, тобто, спожитий природний газ використовувався для опалення нерухомого майно, в тому числі і частки, яка належить відповідачу.

Відсутність підписаного договору між товариством та відповідачем, не звільняє останнього від обов`язку оплачувати фактично отримані від товариства послуги.

Норми чинного законодавства, яке регулює відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, не передбачається обов`язкового досудового врегулювання спору в разі стягнення із споживача заборгованості, про існування якої відповідач був достеменно обізнаним.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про несення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарної відповідальності перед позивачем за спожиті послуги.

Зокрема, статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, виділено ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по Ѕ частини кожному квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що квартира придбана під час шлюбу є спільною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на належить їм у рівних частинах.

Враховуючи те, що рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 грудня 2020 року, яке постановою Сумського апеляційного суду від 03 лютого 2021 року цій частині залишено без змін, визначена частка відповідача у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 , то виходячи з положень ст. 360 ЦК України він має нести витрати на утримання цього майна відповідно до своєї частки (1/2 частини всіх витрат), на що не звернув уваги суд першої інстанції покладаючи на відповідача солідарний обов`язок по сплаті за спожитий газ

За таких обставин, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість за спожитий природний газ, яка виникла станом на 30 листопада 2021 року в сумі 6929 грн 62 коп., що відповідає 50% розміру заборгованості (13859,23 грн * 50%).

Відповідальність за прострочення виконання боржником зобов`язання визначено ст. 625 ЦК України, якою визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наведений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідачем не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Беручи до уваги розмір заборгованості за спожитий природний газ, що має бути стягнутим з відповідача, підлягає зменшенню розмір стягнутих з відповідача інфляційних втрат до 675 грн 77 коп. (1351, 54 грн * 50%) та до 335 грн 51 коп. 3% річних (671,01 коп. *50%).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла до висновку, що на підставі п. 3), 4) ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду належить змінити в частині розміру присуджених до стягнень сум, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Сумигаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 6929 грн 62 коп., інфляційні втрати в сумі 675 грн 77 коп. та 3% річних в сумі 335 грн 51 коп., а разом 7940 грн 90 коп.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи те, що позовні вимоги та доводи апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1135 грн 00 коп. (2270 грн *50%) сплачений за розгляд справи в суді першої інстанції, а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір сплачений за апеляційний перегляд рішення суду, пропорційно до розміру задоволених вимог апеляційної скарги, в сумі 1702 грн 50 коп. (2270 грн *150% / 50%).

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми 08 вересня 2022 року змінити в частині розміру присуджених до стягнення сум та в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 6929 гривень 62 копійки, інфляційні втрати в сумі 675 гривень 77 копійок та 3% річних в сумі 335 гривень 51 копійку, а разом 7940 гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» судовий збір в сумі 1135 гривень 00 копійок за розгляд справи в суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м. Суми 08 вересня 2022 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1702 гривні 50 копійок за апеляційний перегляд рішення суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: О. Ю. Кононенко

С. С. Ткачук