ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6074/22 Справа № 202/4443/18 Суддя у 1-й інстанції - Бєльченко Л. А. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2022 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів -Демченко Е.Л., Пищиди М.М.,

за участю секретаря - Піменової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради про визнання ордеру на зайняття житлового приміщення недійсним, виселення, визнання права користування житловим приміщенням, вселення, зобов`язання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою опікуна ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, уточнивши який просила визнати за нею та її донькою право користування кімнатою АДРЕСА_1 ; вселити її та доньку у вказану кімнату; зобов`язати Дніпровську міську раду укласти з нею договір найму цієї кімнати; визнати недійсним та скасувати ордер серії НА №305, виданий 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття цієї кімнати; визнати недійсним типовий договір найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра від 14.06.2018 року №51006136, укладений між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 на зайняття кімнати НОМЕР_2, виселити ОСОБА_3 з указаної кімнати без надання іншого житлового приміщення.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що з 2008 року вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 у кімнаті АДРЕСА_1 , котру ОСОБА_5 займав на підставі ордера. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_2 вона і ОСОБА_5 зареєстрували шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 останній помер. Вона, позивач, зі своєю донькою залишилася проживати в спірній кімнаті гуртожитку, оскільки іншого житла вони не мають. Однак 08.06.2018 року працівники КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради виселили їх із застосування фізичної сили; виставили їх особисті речі; змінили замки на вхідних дверях, в результаті чого вона не може потрапити до житла. Позивач вважає, що вона з донькою набули право користування спірною кімнатою, оскільки буле вселені в неї як члени сім`ї наймача ОСОБА_5 . З огляду на те, що їх з донькою виселення було протиправним, ОСОБА_1 вважає вселення ОСОБА_3 незаконним, адже спірну кімнату неможна вважати вільною. Позивач просила задовольнити позов, зазначивши, що іншого житла в неї немає (том 1 а.с.1-7,107-115).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року в задоволенні позову відмовлено. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач не довела, що вона набула право користування спірною кімнатою та ця кімната є їхнім «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) та є єдиним місцем проживання (том 1 а.с.218-225,227-228).

Дніпровський апеляційний суд постановою від 17 листопада 2020 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року залишив без змін. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання за нею та її малолітньою донькою права користування кімнатою в гуртожитку, вселення та зобов`язання укласти з нею договір найму житлового приміщення у зв`язку з недоведеністю(том 1 а.с.260-267).

Постановою Верховного Суду від 02 червня 2021 року рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (том 2 а.с.93-98).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано недійсним ордер серії НА №305, виданий 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право користування кімнатою НОМЕР_2 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 .

В іншій частині вимог ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Стягнуто з КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1409, 60 грн.(том 2 а.с.177-179)

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_6 в особі опікуна ОСОБА_4 звернулася з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати рішення суду в частині відмови в задоволені позову з ухваленням нового рішення про задоволення цих позовних вимог (том 2 а.с.189-192).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що згідно з ордером від 28.10.2002 року №195, виданим Дніпропетровський домобудівельним комбінатом РБЕУ «Наш дім», ОСОБА_5 надано в користування кімнату АДРЕСА_4 загальною площею16.8 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., в якій він зареєстрований з 19.11.2002 року (а.с. 40т.1).

Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 26.09.2018 року за вказаною адресою ОСОБА_5 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 у КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради з моменту прийняття гуртожитку на баланс підприємства. З 01.11.2017 року особовий рахунок закритий на підставі акта майстра дільниці ОСОБА_7 про смерть ОСОБА_5 (а.с.41т.1).

Встановлено, що ОСОБА_5 і позивач ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_1 ) є батьками ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15т.1).

Також встановлено, що позивач у 2008 році вселилася в спірну кімнату гуртожитку до ОСОБА_5 на правах дружини; останні вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, у грудні 2009 року у них народилася донька. Зазначені обставини підтверджено відповідними свідоцтвами та підтвердили допитані в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10

14.02.2014 року між ОСОБА_5 і позивачем Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції був зареєстрований шлюб, актовий запис №72 (а.с.14 т.1).

Згідно з довідкою КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради від 18.12.2017 року №4299 ОСОБА_1 була зареєстрована по АДРЕСА_5 і знята з реєстрації 24.02.2017 року (а.с.16 т.1).

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер (а.с. 17 т.1). На день смерті останній був зареєстрований і проживав у кімнаті АДРЕСА_1 разом з дружиною та дитиною.

Відповідно до розпорядження департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання житлової площі та реєстрації в гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра надано дозвіл ОСОБА_3 зі складом родини - одна особа на зайняття житлової площі та реєстрації в кімнаті НОМЕР_2 у гуртожитку комунальної власності територіальної громади АДРЕСА_3 , житловою площею 11.3 кв.м.(а.с.137 т.1).

Відповідно до ордера серії АА №305, виданого Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради ОСОБА_3 надано право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті АДРЕСА_1 (а.с.98 т.1).

14.06.2018 року між КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради і ОСОБА_3 укладено типовий договір №51006136 найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра (а.с. 99 т.1).

Відповідно до картки реєстрації особи, ОСОБА_3 зареєстрований за спірною адресою з 25.06.2018 року (а.с.44 т.1). Фактично ж відповідач ОСОБА_3 за вказаною адресою не проживає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач набула право користування спірною кімнатою в гуртожитку, оскільки ОСОБА_1 у 2008 році вселилася в спірну кімнату АДРЕСА_1 як член сім`ї наймача ОСОБА_5 , проживала і користувалась нею на законних підставах; ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася донька, 14.02.2014 року укладено шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_1 , остання продовжувала проживати в цій кімнаті разом з донькою і після смерті ОСОБА_5 . Відтак, ордер серії АА №305 на право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті АДРЕСА_1 виданий Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 в порушення житлових прав ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2009 року народження, а тому ордер підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.59 ЖК України і за позивачем слід визнати право користування кімнатою НОМЕР_2 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 .

При цьому суд 1 інстанції визнаючи право користування спірною кімнатою за позивачем, та зазначаючи, що її неповнолітня дитина також має право на користування спірною кімнатою, не вирішив питання про визнання права користування кімнатою в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , також за ОСОБА_2 , обмежившись посиланням на положення частин четвертої і шостої ст. 29 ЦК України, відповідно до котрих місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, фізична особа може мати кілька місць проживання.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права на її з донькою реєстрацію в спірній кімнаті, вселення, зобов`язання Дніпровської міської ради укласти з нею договір найму спірної кімнати гуртожитку, визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 , визнання недійсним та скасування типового договору найму спірного житлового приміщення №51006136 від 14.06.2018 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» ДМР і ОСОБА_3 , виселення ОСОБА_3 зі спірної кімнати гуртожитку без надання іншого жилого приміщення, суд виходив із того, що позовні вимоги в частині реєстрації позивача з донькою за спірною адресою і зобов`язання Дніпровської міської ради укласти договір найму спірної кімнати гуртожитку, на думку суду, є передчасними. Вимога позивача про визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, оскільки дане розпорядження є актом, який втрачає свою дію відразу після видачі ордеру. Рішення суду про визнання за позивачем, яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , права користування кімнатою НОМЕР_2 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 , є підставою для її вселення в зазначену кімнату. В разі перешкоджання вселення позивача, остання має право на судовий захист. Відмовляючи в частині вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_3 і її з донькою вселення до спірної кімнати гуртожитку, суд також вважав, що ці вимоги є передчасними. По-перше, даних за те, що особисто ОСОБА_3 перешкоджав позивачеві проживати в цій кімнаті, судом не встановлено. По - друге, як встановлено судом, ОСОБА_3 в спірній кімнаті не проживає. Відмовляючи в частині вимог про визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 року №472 про надання ордеру на зайняття кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що дане розпорядження є актом, який втрачає свою дію відразу після видачі ордеру. Тому підстав для визнання його недійсним і скасування немає. Підстав для визнання недійсним та скасування типового договору найму спірного житлового приміщення №51006136 від 14.06.2018 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» ДМР і ОСОБА_3 , також не має. Даний договір регулює відносини між наймодавцем та наймачем у сфері оплати комунальних послуг, плати за користування житлом, правил проживання в гуртожитку. Оскільки суд дійшов висновку про визнання недійсним ордеру серії НА №305, виданого 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , даний типовий договір втрачає силу, а відносини сторін за цим договором припиняються.

В частині задоволених позовних вимог, а також в частині вимог про виселення ОСОБА_3 , рішення суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не ревізується.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду колегія суддів не може.

Зі справи вбачається, що позивач у 2008 році вселилася в спірну кімнату гуртожитку до ОСОБА_5 на правах дружини, у грудні 2009 року у них народилася донька. 14.02.2014 року між ОСОБА_5 і позивачем був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер. На день смерті останній був зареєстрований і проживав у кімнаті АДРЕСА_1 разом з дружиною та дитиною.

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про смерть від 08.04.2022 позивач ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (том 2 а.с.194).

Позовна заява була подано до суду як від імені ОСОБА_1 особисто так і від імені її малолітньої доньки ОСОБА_2 .

Розпорядженням Лівобережної адміністрації ДМР від 07.06.2022 № 101-р над ОСОБА_2 була встановлено опіка та опікуном було призначено ОСОБА_4 (том 2 а.с.195).

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 47 Конституції України встановлено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону або за рішенням суду.

Зазначені положення Конституції кореспондуються з положенням ч. 5 та 6 ст. 9 ЖК України.

Положенням ст. 127,128,129 ЖК України встановлено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Жила проща в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства та профспілкового комітету. Єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видає адміністрація підприємства.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Згідно зі ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї право користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 року відзначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживає чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй в цьому.

Частиною 1 ст. 9 ЖК України визначено, що ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючи дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Відповідно до положень ст.117 ЖК України, у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення. У випадках визнання ордера на жиле приміщення недійсним з інших підстав, крім випадку, передбаченого частиною першою цієї статті, громадяни, зазначені в ордері, підлягають виселенню з наданням іншого жилого приміщення або приміщення, яке вони раніше займали.

В абзаці четвертому пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України» №2 від 12.04.85 року роз`яснено, що якщо за ордером, виданим з порушеннями, зазначеними у ст. 59 ЖК, особи, які одержали його, не вселялися, суд вирішує питання лише про визнання ордера недійсним.

Суд 1 інстанції дійшов висновку, що ордер серії АА №305 на право на зайняття житлової площі 11,3 кв.м. у кімнаті АДРЕСА_1 виданий Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 в порушення житлових прав ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах і інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , 2009 року народження, а тому підлягає визнанню недійсним відповідно до ст.59 ЖК України. За позивачем слід визнати право користування кімнатою НОМЕР_2 жилою площею 11,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_3 .

В апеляційній скарзі, апелянт посилається на те, що судом було визнано за ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 право користування спірною кімнатою в гуртожитку. Разом з тим, буквальне формулювання резолютивної частини рішення вказує на те, що фактичне право користування кімнатою було визнано лише за ОСОБА_1 , а не за її донькою ОСОБА_2 , тобто в рішенні немає чіткого формулювання про визнання права користування кімнатою за ОСОБА_2 , що унеможливлює використання цього рішення суду останньою.

Колегія суддів звертає увагу, що позовні вимоги зазначені саме про визнання права користування кімнатою в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 , про обґрунтованість таких вимог зазначено судом першої інстанції, проте помилково сформовано висновок суду, без зазначення конкретного формулювання резолютивної частини рішення. Вказані доводи заслуговують на увагу.

Вказані доводи , а також доводи щодо вселення позивачів до кімнати заслуговують на увагу.

З моменту виселення позивачі втратили будь-які можливості потрапити в кімнату, адже замки були змінені, а кімната передана в користування іншій особі. Вказане підтверджували свідки в суді першої інстанції, а також наявний в матеріалам справи відеозапис про їх виселення (том 1 а.с.117). Крім того, Відповідачі не визнали позов та заперечували щодо права позивачів на користування квартирою, з огляду на зазначене є всі правові підстави для вселення ОСОБА_2 до кімнати.

Крім того, помилковими є висновки суду першої інстанції щодо відмови в скасуванні договору найму та розпорядження про надання ордеру.

Доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, що жодним нормативно-правовим актом не встановлено "автоматичне" скасування рішення про видачу ордера на заняття житлового приміщення у разі визнання недійсним самого ордеру. Також є вірним посилання апелянта, що фактично міська рада на підставі зазначеного розпорядження може повторно видати інший ордер, що може невілювати ефективність судового захисту прав позивача. З цих же підстав не може залишатися в силі договір найму спірного житлового приміщення, що укладений між "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради та ОСОБА_11 .

Враховуючи, що судом першої інстанції встановлено недійсність ордеру серії НА №305, який виданий 08.06.2018 року Департаментом житлового господарства Дніпровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 на зайняття жилої площі 11,3 кв.м. у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , для захисту інтересів неповнолітньої дитини, колегія суддів вважає цілком обґрунтованими позовні вимоги про визнання недійсним та скасування розпорядження Департаменту житлового господарства ДМР від 07.06.2018 № 472 про надання ордеру на заняття кімнати в гуртожитку ОСОБА_3 та типового договору найму житлового приміщення у гуртожитку комунальної власності територіальної громади м. Дніпра №51006136 від 14.06.2018 року укладеного між КП "Жилсервіс-5" ДМР та ОСОБА_3 на заняття квартири в гуртожитку, а висновки суду першої інстанції щодо автоматичного скасування договору найму та розпорядження, помилковими.

Послання апелянта на те, що суд незаконно відмовив в частині позовних вимог щодо реєстрації позивачів та укладання договору найму, колегія суддів відхиляє, оскільки як правильно зазначив суд 1 інстанції такі вимоги є передчасними, а дане судове рішення, яким визнано право на користування спірною житловою площею, є підставою для укладання договору найму та реєстрації ОСОБА_2 в спірному приміщенні.

З урахуванням вказаного, рішення суду 1 інстанції підлягає зміні в частині визнання права користування житловим приміщенням, а також скасуванню в частині відмови у вселенні й визнання недійсним та скасування розпорядження та типового договору найму з прийняттям нового рішення про задоволення цих позовних вимог.

В іншій оскарженій частині частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу опікуна ОСОБА_4 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року в частині визнання права користування житловим приміщенням змінити, шляхом визнання права користування кімнатою в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 , також за ОСОБА_2 .

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року в частині відмови в задоволені позовних вимог про вселення, скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення.

Вселити ОСОБА_2 в кімнату в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року в частині відмови в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , яка дії в своїх інтересах і в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про визнання розпорядження про надання ордеру на зайняття житлового приміщення та типового договору найму недійсним, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Визнати недійсним та скасувати розпорядження Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради від 07.06.2018 р. №472 про надання ордеру на заняття кімнати в грутожитку за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_3 .

Визнати недійсним та скасувати типовий договір найму житлового приміщення у гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпра №51006136 від 14.06.2018 р. укладений між КП "Жилсервіс-5" Дніпровської міської ради та ОСОБА_3 на заняття кімнати в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 лютого 2022 року в іншій оскаржуваній частині - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: