ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 684/208/21

Провадження № 22-ц/4820/1729/22

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар судового засідання Цугель А.О.

за участю позивача ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2022 року (суддя Галиш І.Б.)

Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи та представника учасника справи, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродук» про усунення перешкод в користуванні земельними ділянками.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що йому на праві власності належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:009:0076 площею 2,2502 га, кадастровий номер :03:014:0216 площею 0,6921 га, кадастровий номер :03:009:0075 площею 2,2501 га, кадастровий номер :03:014:0215 площею 0,8057 га.

Вказував, що відносно даних земельних ділянок були укладені договори оренди землі з ПрАТ «Райз-Майксимко» в грудні 2010 року до 2020 року.

01 вересня 2017 року у договори оренди внесено зміни в частині зміни орендаря з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «Поділля Агропродукт», при цьому термін дії договору залишився без змін до 29 грудня 2020 року.

В грудні 2020 року ним були направлені поштові повідомлення на адресу ТОВ «Поділля Агропродукт» про припинення договорів оренди земельних ділянок та їх повернення власникові, однак на час звернення до суду з позовом земельні ділянки не повернуті власнику та продовжують перебувати у користуванні ТОВ «Поділля Агропродукт».

У 2021 році ОСОБА_1 стало відомо про наявність додаткових угод до договорів оренди землі від 29 грудня 2010 року, у відповідності до яких термін дії договорів оренди продовжено до 2026, 2027, та 2029 років відповідно. Проте, як вказував позивач, жодних додаткових угод він не підписував та не укладав, про наявність даних додаткових угод стало відомо лиш з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На вимогу повернути земельні ділянки власнику відповідач не реагує, продовжує незаконно володіти нерухомим майном.

За позицією позивача, з урахуванням того, що він не підписував додаткових угод, якими продовжено термін дії договорів оренди, вказані правочини слід трактувати як неукладені, а земельні ділянки перебувають у незаконному володінні відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт», що створює йому перешкоди вільно користуватись та розпоряджатись належним йому майном.

А тому, звертаючись до суду, позивач просив суд усунути перешкоди у користуванні належними йому земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:009:0076 площею 2,2502 га, кадастровий номер :03:014:0216 площею 0,6921 га, кадастровий номер :03:009:0075 площею 2,2501 га, кадастровий номер :03:014:0215 площею 0,8057 га, та зобов`язати відповідача повернути йому вказані земельні ділянки.

Заочним рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено. Усунуто перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належними йому земельними ділянками для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:009:0076 площею 2,2502 га, кадастровий номер :03:014:0216 площею 0,6921 га, кадастровий номер :03:009:0075 площею 2,2501га, кадастровий номер :03:014:0215 площею 0,8057 га. Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» повернути ОСОБА_1 земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:009:0076 площею 2,2502 га, кадастровий номер :03:014:0216 площею 0,6921 га, кадастровий номер :03:009:0075 площею 2,2501 га, кадастровий номер :03:014:0215 площею 0,8057 га, належні йому на праві приватної власності. Вирішено питання розподілу судового збору.

Ухвалою Старосинявського районного суду Хмельницької області від 08 вересня 2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальність «Поділля Агропродукт» про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальність «Поділля Агропродукт» не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати. Вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим. Посилається на те, що у відповідача право оренди виникло з моменту державної реєстрації речового права, а не з моменту підписання спірних додаткових угод про продовження строку оренди. Відповідно, судом не було враховано той факт, що усунення перешкод у користуванні земельними ділянками та повернення їх від орендаря до власника не може мати місце без вирішення питання стосовно належного відповідачу права на оренду вказаних земельних ділянок, яке підтверджується державною реєстрацією. Таким чином, рішення суду про усунення перешкод позивачу у користуванні земельними ділянками та зобов`язання ТОВ «Поділля Аргопродукт» повернути вказані земельні ділянки власнику, порушує право орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт» на користування вказаними земельними ділянками, яке зареєстроване відповідно до закону.

При цьому, ОСОБА_1 не звертався до суду з вимогою щодо скасування державної реєстрації, належного відповідача права користування на вказані земельні ділянки, тому на даний час право ТОВ «Поділля Агропродукт» на користування спірними земельними ділянками залишаються чинними, та повернення їх власнику суперечить діючому законодавству та порушує право відповідача на користування землею.

Вважає скаржник, що єдиним доказом встановлення факту неналежності позивачу підпису, який міститься у спірних додаткових угодах, є почеркознавча експертиза, а отже висновки суду щодо відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваних додаткових угод про продовження договорів оренди землі на 7 років та використання земельних ділянок ОСОБА_1 відповідачем без належної правової підстави є необґрунтованими та незаконними.

В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» Барішевський О.В. підтримав апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу залишити без ззадоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що позивач ОСОБА_1 є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва кадастровий номер :03:009:0076 площею 2,2502 га, кадастровий номер :03:014:0216 площею 0,6921 га, кадастровий номер :03:009:0075 площею 2,2501га, кадастровий номер :03:014:0215 площею 0,8057 га (а.с. 7-16).

За договором оренди землі №152 від 01.09.2010 ОСОБА_1 передав ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку площею 2,2502 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №096835, у платне користування строком на 10 років із внесенням орендарем орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1261,85 грн, договір зареєстрований у Старосинявському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що Державному реєстрі земель вчинено запис 29 грудня 2010 року за №88. (а.с.72-73)

01.09.2017 між орендодавцем ОСОБА_1 , орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» та новим орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» укладена додаткова угода № 493 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди №152, згідно якого зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені у договорі оренди, строк договору не міняється (а.с.69).

Згідно з додатковою угодою від 01.08.2020 до договору оренди землі № 152 від 29.12.2010, сторони орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» домовились, що строк дії договору оренди земельної ділянки площею 2,2502 га., кадастровий номер :03:009:0076, продовжується на 7 (сім) років з моменту підписання сторонами даної угоди (а.с.71).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №259181847 від 31.05.2021, у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права міститься інформація про зареєстроване право оренди на підставі договору оренди №152 від 29.12.2010 та додаткової угоди від 01.08.2020, дата державної реєстрації 29.12.2010, строк 12 років до 29.12.2027.

За договором оренди землі №151 від 01.09.2010 ОСОБА_1 передав ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку, площею 2,6921 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить йому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку ЯБ №096835, у платне користування строком на 10 років із внесенням орендарем орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 171,88 грн, договір зареєстрований у Старосинявському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що Державному реєстрі земель вчинено запис 29 грудня 2010 року за №87 (а.с.88-89).

01.09.2017 між орендодавцем ОСОБА_1 , орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» та новим орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» укладена додаткова угода №492 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди № 151, згідно якого зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені у договорі оренди, строк договору не міняється (а.с.86).

Згідно з додатковою угодою б/н від 01.03.2020 до договору оренди землі №151 від 29.12.2010, сторони орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» домовились, що строк дії договору оренди земельної ділянки площею 2,6921 га, кадастровий номер :03:014:0216, продовжується на 7 (сім) років з моменту підписання сторонами даної угоди (а.с.85).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №246930555 від 04.03.2021, у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права міститься інформація про зареєстроване право оренди на підставі договору оренди №151 від 29.12.2010 та додаткової угоди від 01.03.2020 року, дата державної реєстрації 29.10.2010, строк 12 років до 29.10.2027 року.

За договором оренди землі №986 від 01.12.2014 ОСОБА_1 передав ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку кадастровий номер :03:014:0215, площею 0,8057 га, у платне користування строком на 5 років із внесенням орендарем орендної плати у розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 503,04 грн, договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.02.2015, рішення про державну реєстрацію 19405090 від 17.02.2015 (а.с.61-68).

01.09.2017 між орендодавцем ОСОБА_1 , орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» та новим орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» укладена додаткова угода №491 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди №986 від 17.02.2015, згідно якого зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені у договорі оренди, строк договору не міняється (а.с.60).

Згідно з додатковою угодою б/н від 01.08.2020 до договору оренди землі № 491, сторони орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» домовились, що строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:014:0215, площею 0,8057 га, продовжується на 7 (сім) років з моменту підписання сторонами даної угоди (а.с.59).

Відповідно до інформації з Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №259179599 від 31.05.2021, у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права міститься інформація про зареєстроване право оренди на підставі договору оренди №986 від 01.12.2014 та додаткової угоди від 01.08.2020, дата державної реєстрації 01.09.2017, строк 12 років до 01.09.2029.

За договором оренди землі №985 від 01.12.2014 ОСОБА_1 передав ПрАТ «Райз-Максимко» земельну ділянку кадастровий номер :03:009:0075, площею 2,2501 га, у платне користування строком на 5 років із внесенням орендарем орендної плати у розмірі 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 3693 грн, договір зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17.02.2015, рішення про державну реєстрацію 19404121 від 17.02.2015 (а.с.75-82).

01 вересня 2017 року між орендодавцем ОСОБА_1 , орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» та новим орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» укладена додаткова угода №490 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди № 985 від 17.02.2015, згідно якої зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені у договорі оренди, строк договору не міняється (а.с.83).

Згідно з додатковою угодою від 01.06.2020 до договору оренди землі №985 від 01.12.2014, сторони орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт» домовились, що строк дії договору оренди земельної ділянки кадастровий номер :03:009:0075, площею 2,2501 га, продовжується на 7 (сім) років з моменту підписання сторонами даної угоди (а.с.84).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №259180624 від 31.05.2021, у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права міститься інформація про зареєстроване право оренди на підставі договору оренди №985 від 01.12.2014 та додаткової угоди від 01.06.2020, дата державної реєстрації 01.12.2014, строк 12 років до 01.12.2026.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, визнавши факт непідписання позивачем додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок з врахуванням приписів ст. 109 ЦПК України, виходив з того, що використання земельних ділянок, які належать позивачу ОСОБА_1 , здійснюється відповідачем без належної правової підстави, чим порушуються його права власника земельних ділянок, які підлягають захисту в обраний ним спосіб.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі».

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Із положень ч. 1 ст. 14 зазначеного Закону слідує, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про оренду землі», зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Таким чином, цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію.

Недотримання письмової форми договору оренди землі свідчить про те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а, наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц).

У даній справі Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків тощо.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Закон визначає право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Таке право власника забезпечується за допомогою негаторного позову.

У відповідності до ч. 2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявив позов до ТОВ «Поділля Агропродукт» з тих підстав, що він не підписував додаткову угоду від 01 серпня 2020 року до договору оренди землі №152 від 29 грудня 2010 року, додаткову угоду від 01 березня 2020 року до договору оренди землі №151 від 29 грудня 2010 року, додаткову угоду від 01 серпня 2020 року до договору оренди землі №491, додаткову угоду від 01 червня 2020 року до договору оренди землі № 985 від 01.12.2014, у нього відсутні оригінали примірників додаткових угод, та на підтвердження своїх доводів позивач заявляв клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

В матеріалах справи наявні лише сканкопії оспорюваних додаткових угод, оригінали вказаних додаткових угоди у матеріалах справи відсутні.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року за клопотанням позивача було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Крім того, згідно цієї ухвали зобов`язано відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» надати для проведення експертизи оригінали додаткових угод від 01 серпня 2020 року до договору оренди землі №152 від 29 грудня 2010 року щодо земельної ділянки площею 2,2502 га, кадастровий номер :03:009:0076, від 01 березня 2020 року до договору оренди землі №151 від 29 грудня 2010 року щодо земельної ділянки площею 2,6921 га, кадастровий номер :03:014:0216, від 01 серпня 2020 року до договору оренди землі №491 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:014:0215 площею 0,8057 га, від 01 червня 2020 року до договору оренди землі №985 від 01.12.2014 щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:009:0075 площею 2,2501 га, укладених із позивачем. Копію вказаної ухвали відповідач отримав 02.11.2021 (а.с. 109 т. 1).

У зв`язку з надходженням клопотання експерта від 10.12.2021, суд шляхом постановлення ухвали від 10.01.2022, повторно зобов`язав відповідача надати оригінали додаткових угод, укладених із позивачем, які витребувані ухвалою суду (а.с. 132 т. 1). Копія ухвали суду отримана відповідачем 18.01.2022 (а.с. 134 т. 1).

Однак, на виконання вимог ухвал суду про призначення експертизи оригінали оспорюваних додаткових угод суду відповідачем ТОВ «Поділля Агропродукт» не було надано.

При цьому, суд першої інстанції не встановив поважних та об`єктивних причин, які б перешкоджали відповідачу ТОВ «Поділля Агропродукт» надати суду оригінали вказаних додаткових угод до договорів оренди землі для проведення почеркознавчої експертизи, відповідачем лише вказувалась про їх відсутність на підприємстві, що не може свідчити про об`єктивну неможливість надати витребовувані судом письмові докази.

Згідно повідомлення про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/123-21/9906-ПЧ від 31 січня 2022 року експертом повідомлено суду про неможливість проведення почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням оригіналів досліджуваних документів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт» фактично ухилилось від подання експерту необхідних для проведення експертизи документів, що вплинуло на неможливість проведення експертизи у справі, а тому, обґрунтовано на підставі ст. 109 ЦПК України, визнав факт непідписання позивачем додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок, що свідчить про неукладеність цих правочинів, відсутність волевиявлення власника на передачу в оренду земельних ділянок та безпідставність користування відповідачем цим майном, а тому дійшов обгрунтованого висновку щодо права позивача як власника земельних ділянок вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом зобов`язання відповідача їх повернути.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо зареєстрованого речового права відповідача на оренду спірних земельних ділянок, оскільки відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності/іншого речового права, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності чи іншого речового права, такої підстави закон не передбачає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Таким чином, відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», не відповідають реальним обставинам щодо відсутності у відповідача будь-якого речового права щодо належних позивачу земельних ділянок, оскільки правочини, на підставі яких здійснювались реєстраційні дії, є такими, що не вчинені, що є пріорітетом над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» залишити без задоволення.

Рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач І.В. П`єнта

Судді: А.П. Корніюк

О.І. Талалай