Справа № 383/1231/22
Номер провадження 2-з/383/17/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року суддя Бобринецького районного суду Кіровоградської області Бондаренко В.В., в приміщенні Бобринецького районного суду Кіровоградської області розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Бобринецького районного суду Кіровоградської області з заявою про забезпечення позову, поданої разом з поданням позовної заяви, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_1 , 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598см, VIN-код НОМЕР_2 , синього кольору, та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного автомобілю.

Вказані заходи забезпечення позову заявлені в забезпечення вимог позову про визнання недійсним договорів купівлі-продажу відчуження автомобіля марки Chevrolet Aveo, державний номер НОМЕР_3 ( НОМЕР_1 ), 2007 року випуску, об`єм двигуна 1598см, VIN-код НОМЕР_2 , синього кольору, що укладений 05 січня 2022 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; витребування з власності та припинити право власності ОСОБА_3 на вказаний транспортний засіб; визнання вказаного автомобіля спільною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви зазначила, що зазначений автомобіль був придбаний 26 вересня 2018 року під час перебування у шлюбі за спільні кошти позивача і ОСОБА_2 , за яким був зареєстрований. Проте на даний час останнім здійснено його незаконне відчуження без отримання її згоди за договором купівлі-продажу та перереєстровано за новим державним номером НОМЕР_1 . Гроші після продажу даного автомобіля відповідач їй не передавав. Є підстави вважати, що даний автомобіль без її згоди може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, приходжу до висновку про те, що вказана заява підлягає поверненню заявнику як така, що не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України, з огляду на наступне.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.150 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові №6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заява про забезпечення позову повинна відповідати ст. 151 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (п.7 ч.1 ст.151 ЦПК України).

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року зазначено, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як убачається з матеріалів справи позивачем додано до позову лише копію рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 травня 2021 рок, яким розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Натомість заявник звернулась із заявою про забезпечення позову з метою захисту права на придбаний під час шлюбу автомобіль, однак не надано доказів того, що зазначений автомобіль був придбаний під час шлюбу з ОСОБА_2 та перебував у його власності, його відчуження та перебування у власності ОСОБА_3 на даний час, зміну його державного номеру.

За таких обставин суд позбавлений можливості пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати дані про спірне майно та майно, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, твердження заявника про походження майна, його належність, щодо якого позивач просить вжити заходи забезпечення позову, ґрунтується лише на припущеннях.

Заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, оскільки не містить відомостей, потрібних для забезпечення позову, а саме доказів його набуття під час шлюбу, належності та відчуження.

Таким чином, внаслідок накладення арешту на майно, встановлення вищевказаних заборон можуть бути необґрунтовано істотно обмежені права власників та його користувачів.

Також, заява повинна містити пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення (п. 6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Однак, як вбачається із заяви, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення відсутні. Разом з тим, зустрічне забезпечення має бути достатнім для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Також, не підтверджені документами розмір можливих збитків внаслідок застосування заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна, що унеможливлює суд встановити співмірність між встановленими заходами забезпечення позову, ціною майбутнього позову та розміром можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

У відповідності до ч.1-3 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відсутні докази того, що виникнуть ускладнення під час реалізації рішення суду у конкретній справі, зокрема у разі не накалдення арешту чи не встановлення заборони вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна.

Відповідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Викладене вище дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам закону, а тому підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 261 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику, роз`яснивши право на повторне звернення з заявою, після усунення обставин, що стали підставою для її повернення.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала підписана суддею 20.12.2022 року.

Суддя В.В.Бондаренко