Провадження № 2/359/1093/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2022 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,

при секретарі - Івковій Д.Л.,

за участі представника позивача Чуніхіна О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Швець Руслан Олегович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

В С Т А Н О В И В :

16 листопада 2021 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій ОСОБА_1 просить : поновити строк давності для захисту цивільного права та інтересу та визнати виконавчий напис вчинений 31 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований у реєстрі за № 6460 таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02 листопада 2021 року на її адресу надійшов лист про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису № 6460 від 31 жовтня 2018 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. за заявою стягувача АТ КБ Приватбанк. 11 листопада 2021 року вона ознайомилась з матеріалами виконавчого провадження та фактично дізналася про порушення її права, і тому з даного часу починається перебіг строків для захисту порушеного права.

Позивач зазначає, що виконавчий напис нотаріуса № 6460 від 31 жовтня 2021 року не підлягає виконанню, виходячи з наступного. 16 серпня 2007 року між нею та ПАТ КБ Приватбанк було укладено кредитний договір № К2Р6GK02830004 та для забезпечення виконання кредитного договору було укладено договір іпотеки б/н від 17 серпня 2007 року та поручительства № К2Р6GK02830004/01.

12 листопада 2012 року ПАТ КБ Приватбанк подано позов до Бориспільського міськрайонного суду про звернення стягнення на предмет іпотеки земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0074 та недобудований будинок в с. Мала Олександрівка, Бориспільського району Київської області. В задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Також позивач зазначає, що 14 квітня 2015 року до Приморського районного суду м.Одеси також було подано позовну заяву про солідарне стягнення з неї та її чоловіка суми заборгованості на загальну суму 296 557,29 доларів США (справа № 522/7637/15-ц). Рішення суду у задоволенні позовних вимог в частині про стягнення боргу з її чоловіка відмовлено, а відносно неї прийнято рішення про стягнення заборгованості 47020,38 доларів США процентів та 6600,01 доларів США прострочену суму заборгованості по кредиту. Загальна сума заборгованості станом на 28 березня 2019 року складала 53620,39 доларів США.

Крім того позивач зазначає, що судами першої та апеляційної інстанції було встановлено, що 16 січня 2012 року банк знав про своє порушене право, однак протягом тривалого часу більше 3 років не звертався за захистом своїх інтересів, термін позовної давності закінчився 17 січня 2015 року.

З отриманої копії виконавчого документа, нотаріусом було зазначено в виконавчому написі безспірна заборгованість в розмірі :заборгованість за тілом кредиту 223 599,11 доларів США;заборгованість за відсотками у розмірі 222 857,02 доларів США;заборгованість з комісії - 40 106,00 доларів США;заборгованість по пені -129 398,36 доларів США. У виконавчому написі зазначено строк за який проводиться стягнення з 16.08.2007 по 29.08.2018. За результатами стягнення нотаріусом було задоволено стягнення в розмірі 615 960,49 доларів США за курсом 28,05 грн. за один долар США на її земельну ділянку № :02:001:0074 в с. Мала Олександрівка, Бориспільського району Київської області.

Як вбачається з тексту оспорюваного виконавчого напису від 31 жовтня 2018 року, приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 за № 1172. При цьому в самому виконавчому написі зазначений термін начебто існуючої заборгованості з 16.08.2007 по 29.08.2018. Крім того в судовому порядку чітко встановлено, що термін давності щодо стягнення по кредитному договору закінчився ще 17.01.2015, крім сум, які були визначені судом і зазначені вище.

Також позивач звертає увагу, що банк звернувся до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису без дотримання, 30-ти денного строку, визначеного приписами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Іпотеку»: «У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцюта боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Однак ні вона ні поручитель не отримували жодних повідомлень про застосування стягнення, банк приймаючи участь у судовому процесі у Приморському районному суді м.Одеси, розуміючи вже безпідставність і недоведеність своїх позивних вимог фактично пішов на шахрайство, вчинюючи дії направленні на незаконне позасудове стягнення, заздалегідь знаючі що у неї не має заборгованості в розмір : 615 960,49 доларів США.

Також позивач просить врахувати, вимоги ст. 91 Закону «Про нотаріат», що строк пред`явлення виконавчого напису, який діяв на дату вчинення виконавчого напису - 31.10.2018 чітко був визначений: «виконавчий напис може бути пред`явлено до примусового виконання протягом одного року з моменту його вчинення», та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5. Глави 16 п. 9. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання 9.1. Виконавчий напис, за яким стягувачем або боржником є фізична особа, може бути пред`явлений до примусового виконання протягом року з моменту вчинення виконавчого напису, а в написі в супереч ст. 91 Закону «Про нотаріат», в редакції, яка діяла на той час було зазначено три роки.

Ухвалою від 19.11.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження (а. с. 43-44).

У судовому засіданні представник позивача Чуніхін О.М. підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

Відповідач АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Згідно клопотання, яке надійшло на адресу суду 18.01.2021 ( а.с. 54) позовні вимоги визнають в повному обсязі, проти задоволення не заперечують. При цьому зазначено, що позивачем погашено суму заборгованості.

Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Київської області Швець Р.О. у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причина неявки суду не відома.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні встановлено, що 16 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та АТ КБ Приватбанк було укладено Кредитний договір № К2Р6GK02830004 (а. с. 11-13).

Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору, банк зобов`язується надати кредитні кошти шляхом видачі коштів через касу, на строк з 16 серпня 2007 року по 14 серпня 2037 року включно в розмірі 316 345,40 доларів США на придбання житлового будинку.

16 серпня 2007 року також було укладено договір поруки між ЗАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_2 ( а.с. 8).

Крім того 17 серпня 2007 року між ЗАТ КБ Приватбанк та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки ( а.с. 9- 10 (а)).

Відповідно до п. 34.3 вказаного договору. в забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Кредитним договором Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно земельну ділянку, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільського району, території Великоолександрівської сільської ради с. Мала Олександрівка, загальною площею 0,1200 га, кадастровий номер :02:001:0074 ( а. с. 10-а).

Також у судовому засіданні встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2013 року ухваленого у цивільній справі № 359/4763/13-ц, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором К2Р6GK02830004 від 16.08.2007 в розмірі 292051,82 доларів США звернуто стягнення на земельну ділянку, що розташована за адресою : Київська область, Бориспільського району, території Великоолександрівської сільської ради с. Мала Олександрівка, загальною площею 0.1200 га, кадастровий номер :02:001:0074 та не завершений будівництвом житловий будинок. Встановлено початкову вартість предмету іпотеки 1 745 461,80 грн. (а. с. 29-30).

Рішенням Апеляційного суду у Київській області від 22 січня 2014 року рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ Приватбанк до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено в повному обсязі ( а.с. 27-28).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року, ухваленим у цивільній справі № 522/7637/15-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованість за кредитним договором № К2Р6GK02830004 від 16.08.2007 у розмірі 212 672 доларів США 73 центів, з яких : 6 600,01 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 115 134,68 заборгованість по процентам за користування кредитом, 20 964,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 69 973,54 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором ( а.с. 19-26).

Постановою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 05 липня 2018 року в частині стягнення процентів зменшено до 47 020,38 доларів США, в частині стягнення 20 964,50 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом 69 973,54 доларів США пені відмовлено, в решті рішення залишено без змін ( а. с. 14-18).

Крім того встановлено, що 31 жовтня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. видано виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 6460 за змістом якого звернуто стягнення на нерухоме майно земельну ділянку площею 0.1200 га кадастровий номер :02:001:0074, яка розташована за адресою : Київська область, Бориспільського району, території Великоолександрівської сільської ради с. Мала Олександрівка, що належить на праві власності ОСОБА_1 .. За результатом звернення стягнення на нерухоме майно задоволено вимоги стягувача АТ КБ Приватбанк, а саме заборгованість за тілом кредиту у розмірі 223599,11 доларів США, заборгованість за відсотками у розмірі 222857,02 доларів США, заборгованість з комісії у розмірі 40106 доларів США, заборгованість з пені у розмірі 129398,36 доларів США. Строк, за який провадиться стягнення 4031 днів, а саме з 16.08.2007 по 29.08.2018 (а.с. 39).

Постановою державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) Бистрою Ю.М. від 20.09.2021 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 6460 виданого 31.10.2018 приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на нерухоме майно земельну ділянку площею 0.1200 га кадастровий номер :02:001:0074, яка розташована за адресою : Київська область, Бориспільського району, території Великоолександрівської сільської ради с. Мала Олександрівка, що належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с. 37).

Постановою від 20.09.2021 державного виконавця Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бистрою Ю.М. накладено арешт на вказане майно (а.с. 36)

Крім того, встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Урбанською Л.А. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 522/7637/15-ц виданий 13.10.2021 Приморським районним судом м. Одеси про стягнення зі ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором К2Р6GK02830004 від 16.08.2007 у розмірі 53620,39 доларів США, яка складається з наступного : 6600,01 доларів США прострочена заборгованість за кредитом, 47 020,38 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом ( а.с. 78-79).

Постановою від 06.01.2022 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 522/7637/15-ц виданого 13.10.2021 Приморським районним судом м.Одеси, в зв`язку з фактичним виконанням рішенням суду в повному обсязі (а.с. 80-81).

Згідно з ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняється нотаріусами.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, що визначено ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат».

Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Аналогічні правила і умови вчинення виконавчого напису містяться у пунктах 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, зокрема неповідомлення боржника про вимогу кредитора, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Відповідно до п. п. 3.1, 3.2, 3.5, п.3 Глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів.

Згідно з п.1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису по нотаріально посвідченим угодам, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Слід зазначити, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а перевіряє безспірність заборгованості в контексті наявності документів з урахуванням положень Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Крім того, суд звертає увагу, що за положенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Проте, зі змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що стягнення проводиться за період з 16.08.2007 по 29.08.2018, тобто строк, що очевидно перевищує три роки.

Крім того, згідно з вищенаведеним рішенням апеляційного суду Київської області від 22 січня 2014 року ( а.с.27-28) було встановлено, що, звертаючись з позовом до суду АТ КБ «Приватбанк» зазначав, про те, що заборгованість за кредитом становить -222163,39 доларів США, в той час як згідно з виконавчим написом заборгованість за тілом кредиту становить 223599,11 доларів США (а.с.39).

Також згідно з вищевказаною постановою Одеського апеляційного суду від 28 березня 2019 року (а.с.14-18) встановлено, що позивач АТ КБ «Приватбанк» пред`явленням позовних вимог 12.11.2012 року про звернення стягнення на предмет іпотеки використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, та що у такому випадку має застосуватися вимога про сплату процентів до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту, тобто до 12.11.2012 року, що становить 47020 грн. 38 коп.

З урахуванням викладеного, заборгованість за тілом кредиту, а також заборгованість за відсотками, в рахунок стягнення яких, видано виконавчий напис ( за період стягнення з 16.08.2007 по 29.08.2018), не є безспірною.

Будь-яких належних і допустимих доказів того, що АТ КБ «Приватбанк» перед звернення за вчиненням виконавчого напису, направляв позивачу вимогу про погашення заборгованості та повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки (на виконання вимог ст.35 Закону України «Проіпотеку»), суду надано не було.

Таким чином, встановлено, що виконавчий напис видано з порушенням вимог ст.ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», а тому має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

У зв`язку з порушенням позивачем клопотанням щодо поновлення строку звернення з позовом до суду, слід зазначити наступне.

За змістом ч. 1 ст. 256 ЦК України , позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 260 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ч.ч. 3-5 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. 4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 5. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як встановлено, позивач дізналась про порушення її прав 11.11.2021, до суду з позовом про визнання виконавчого напису вчиненого 31.10.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. та зареєстрований у реєстрі за № 6460 таким, що не підлягає виконанню, звернулась 16.11.2021.

Будь-які докази того, що позивачу було відомо про вчинення виконавчого напису до моменту його пред`явлення до примусового виконання, у суду відсутні.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що слід поновити позивачу строк звернення з вказаним позовом до суду.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору в сумі 908 гривень (а. с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89, 141, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити строк звернення ОСОБА_1 строк звернення з позовом до суду щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 31.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Русланом Олеговичем та зареєстрований у реєстрі за № 6460.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 908 гривень (дев`ятсот вісім гривень).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду, або через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду виготовлено 24.06.2022.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів