Справа № 703/884/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 вересня 2022 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Биченка І.Я.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Г.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 703/884/21 за позовом акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

установив:

АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 січня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» уклало з ОСОБА_1 договір, яким надало кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява на отримання кредиту разом із запропонованими АТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складають між ним та банком кредитний договір.

Позивач стверджує, що ОСОБА_1 станом на 15 лютого 2021 року має заборгованість за поточним тілом кредиту в розмірі 149653 грн. 55 коп., заборгованість за простроченими тілом кредиту в розмірі 81379 грн. 68 коп., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10627 грн. 38 коп., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 47542 грн. 46 коп.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 умови укладеного договору не виконує в зв`язку з чим у нього утворилася вказана заборгованість, АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду та просить стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував, на задоволенні позову наполягав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у наданому суду відзиві вказав, що причиною несплати кредитних коштів була втрата заробітку через карантинні заходи, що спричинило тимчасове припинення діяльності очолюваного ним товариства. Зазначив, що позивач неправомірно нараховує йому відсотки, оскільки такі з ним погоджені не були. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача у наданій суду відповіді на відзив зазначив, що сторонами при укладенні кредитного договору були обговорені всі істотні умови договору, договір відповідає вимогам чинного законодавства, відтак просив заявлені позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Також відповідачем направлено на адресу суду клопотання про розстрочення виконання рішення суду. Клопотання мотивовано тим, що на даний час відповідач має скрутне матеріальне становище через тимчасове зупинення діяльності ТОВ «Брейв Фільм» керівником якого він є, має на утриманні малолітнього сина та хвору матір. Просив, у разі повного або часткового задоволення позовних вимог розстрочити виконання рішення строком на 11 місяців.

За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання договірних зобов`язань.

Згідно з п. 1 Статуту АТ КБ «Приватбанк» рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року № 519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк».

Як встановлено з оглянутої судом анкети-заяви про приєднання до умов і правил надання банківських послуг у Приватбанку від 17 січня 2020 року, довідки про надані картки, ОСОБА_1 оформив в АТ КБ «Приватбанк» платіжну картку та отримав кредит.

З довідки позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , вбачається, що 11 лютого 2020 року встановлено кредитний ліміт 210000 грн., який в подальшому було збільшено до 230000 грн. 00 коп., а з 08 грудня 2020 року зменшено до 0,00 грн.

Згідно виписки по рахунку вбачається, що відповідач активно користувався кредитною карткою.

Відповідно до наданого суду розрахунку позивач станом на 15 лютого 2021 року нарахував відповідачу заборгованість за поточним тілом кредиту в розмірі 149653 грн. 55 коп., заборгованість за простроченими тілом кредиту в розмірі 81379 грн. 68 коп., заборгованість за нарахованими відсотками в розмірі 10627 грн. 38 коп., заборгованість за простроченими відсотками в розмірі 47542 грн. 46 коп.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч. 1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У позовній заяві, обгрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «Приватбанк» посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Приватбанку, які розміщені на сайті: https://www.privatbank.ua.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що саме цей витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «Приватбанк».

Суд вважає, що у цьому випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви витяг з Умов та Правил у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У анкеті-заяві позичальника про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 17 січня 2020 року розмір відсотків за прострочення зобов`язання не зазначений.

Таким чином, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки не містять підпису відповідача, а відтак достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Крім того, на підтвердження умов договору АТ КБ «Приватбанк» надало суду, також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт.

Однак, вказаний витяг з тарифів банку є універсальним і містить відомостей щодо умов кредитування за сімома видами кредитних карт. З наданих позивачем доказів суд не зміг встановити на яку з сімох видів карт позивачем нараховано відповідачу заборгованість за відсотками.

Разом з тим, реалізуючи право вимоги повернення фактично отриманої суми кредитних коштів банком заявлено до стягнення 231033 грн. 23 коп. за тілом кредиту. Обґрунтовуючи підстави стягнення такої заборгованості, банком, окрім її розрахунку, надано виписку по картковому рахунку, в якій міститься повна інформація про рух коштів, відображено всі операції за кредитним договором за даним балансом, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей. Відтак суд вважає доведеною заборгованість по тілу кредиту.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за поточним та простроченим тілом кредиту є обґрунтованими, а відтак підлягають до задоволення в повному обсязі.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Підставою для розстрочення виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що істотно ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення у визначений строк. Тобто, розстрочення виконання судового рішення пов`язано з об`єктивними, непереборними - виключними обставинами, які ускладнюють його вчасне виконання.

Згідно з ч.1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

На підставі ч. 4 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідачем на підтвердження існування обставин, які зумовлюють неможливість виконання судового рішення, надано звіт про ненарахування йому заробітної плати за 2020, 2021 роки як керівнику ТОВ «Брейв Фільм», нарахування ТОВ «Брейв Фільм» єдиного внеску за 2020 року, свідоцтво про народження сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виписний епікриз ОСОБА_3 , копія виписки з медичного документу та податкові декларації.

Однак, подані докази, в сукупності, не підтверджують неможливість відповідача сплати заборгованості за кредитним договором. Відповідачем не надано доказів, що на момент винесення рішення по справі діяльність ТОВ «Брейв Фільм» не відновлена, чи взагалі припинена. Щодо наявності у відповідача на утриманні малолітньої дитини суд зазначає, що це не безумовною підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Також відповідачем не надано доказів утримання ним ОСОБА_3 , купівлю їй ліків та надання сторонньої допомоги.

Як вбачається з системного аналізу ст. 435 ЦПК України, закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

Відповідачем не доведено існування зазначених обставин, у зв`язку із чим, суд не вбачає підстав для задоволення поданої заяви.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3465 грн. 50 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд,-

вирішив:

Позов акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 231033 грн. 23 коп. заборгованості за тілом кредиту та 3465 грн. 50 коп. судового збору, а всього 234498 грн. 73 коп.

У задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками в сумі 58169 грн. 84 коп. - відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення виготовлене у повному обсязі 20 вересня 2022 року.

Учасники справи:

позивач: акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя І.Я. Биченко