Справа № 357/2112/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Кравченко О. Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця,-

В С Т А Н О В И В :

17 березня 2022 року ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Любченко Наталію Юріївну звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області зі скаргою на бездіяльність державного виконавця, в якій просив суд: 1) визнати неправомірною бездіяльність в. о. начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Бібаєвої Віти Вікторівни щодо не зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_1 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2006 року ДВС Білоцерківського міського управління юстиції на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 ; 2) зобов`язати в. о. начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Бібаєву Віту Вікторівну зняти арешт з майна (коштів), яке належить ОСОБА_1 , накладеного постановою від 18 травня 2006 року ДВС Білоцерківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , згідно копії постанови серії АК № 619668 державного виконавця Москальчук Т.С. ВДВС у місті Біла Церква.

Скарга обґрунтована тим, що на підставі постанови від 18.05.2006 року ДВС Білоцерківського міського управління юстиції було накладено арешт на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Згідно копії постанови серії АК № 619668 державного виконавця Москальчук Т.С. ВДВС у місті Біла Церква. Вказаний арешт накладено на підставі виконавчого документа Білоцерківського міського суду у справі № 3-780 від 04.01.20106 року про стягнення суми боргу в розмірі 212,50 грн. з ОСОБА_1 . Згідно довідки від 19.03.2020 року, виданої Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч.1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 212,50 грн. Інших виконавчих проваджень за АСВП за ОСОБА_1 як боржником не рахується, в реєстрі боржників останній відсутній. 21.02.22 року представник заявника звернулася до відділу державної виконавчої служби у місті Біла Церква щодо скасування арешту, накладеного постановою від 18.05.2006 року ВДВС Білоцерківського міського управління юстиції на 1/3 частину квартири по АДРЕСА_2 . 11.02.2022 року за підписом в.о.начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області було отримано відповідь на заяву щодо відсутності у відділу виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_1 . За таких обставин, у зв`язку зі спалою суми штрафу, скаржник звернувся за захистом своїх прав до суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 березня 2022 року, вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 18 березня 2022 року відкрито провадження у справі за скаргою та призначено судовий розгляд у справі на 25 березня 2022 року.

В судове засідання, призначене на 25 березня 2022 року сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно.

25 березня 2022 року на адресу суду надійшла заява від представника скаржника - адвоката Любченко Н.Ю. про розгляд справи за її відсутності та підтримання нею скарги в повному обсязі.

Відділ Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області повідомлений судом про день, час та місце розгляду справи засобами електронного зв`язку через офіційну електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 , який було доставлено до електронної скриньки ІНФОРМАЦІЯ_2 о 12.03 год.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області повідомлено представника скаржника про те, що на розгляд до суду надходив адміністративний матеріал про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.121 ч.1 КУпАП, відносно останнього було накладено адміністративне стягнення. На даний час вказаний матеріал знищено у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою повідомлено заявника про реєстрацію арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 .

Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження Державної виконавчої служби Білоцерківського міського управління юстиції від 18.05.2006 року накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1 , а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Вказаний арешт накладено за виконавчим документом № 3-780, виданим 04.01.20016 року Білоцерківським міським судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави боргу в сумі 212,50 грн.

08 липня 2020 року ОСОБА_1 на рахунок ГУ ДКС У в місті Києві сплачено штраф в розмірі 212,50 грн. на виконання рішення суду від 04.01.2006 року у справі № 3-780.

21 січня 2022 року представник скаржника звернулася до Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби із заявою щодо скасування арешту, накладеного за постановою від 18.05.2006 року в межах виконавчого документа № 3-780. До даної скарги скаржником долучено документи, що підтверджують сплату штрафу.

11 лютого 2022 року в.о.начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Бібаєва В. повідомила представника скаржника про відсутність у відділі будь-яких виконавчих проваджень, боржником у яких є ОСОБА_1 .

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованої станом на 21.02.2022 року, ОСОБА_1 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 і на дану частку накладено арешт за постановою ДВС у місті Біла Церква.

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 1 Протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Зазначені принципи сформулювано і в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Аналогічне визначене статтею 321 ЦК України щодо непорушності права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктами 10, 15 частини першої статті 34 цього Закону.

Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, згідно з вимогами пункту другого частини четвертої статті 59 Закону України «про викоанвче провадження» є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, згідно частини першої статті 74 Закону України «про виконавче провадження», можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга, згідно частини першої статті 448 ЦПК України, подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

За результатами розгляду скарги суд, відповдіно до частини першої статті 451 ЦПК України, постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд, згідно з частиною другою вказаної статті визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення зі скаргою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності скаржника щодо володіння, користування та розпорядження належною йому часткою у квартирі АДРЕСА_1 .

З урахуванням сплати 08.07.2020 року скаржником грошових коштів на виконання рішення суду за виконавчим листом № 3-780 від 04.01.2006 року, який в подальшому став підставою для накладення арешту на майно скаржника, суд вважає, що не зняття державним виконавцем арешту з даного майна, порушує права та інтереси скаржника.

За таких обставин суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.стс.260-261,447-453 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця - задоволити повністю.

Визнати неправомірною бездіяльність в. о. начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Бібаєвої Віти Вікторівни щодо не зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , накладеного постановою державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 18.05.2006 року ДВС Білоцерківського міського управління юстиції на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Зобов`язати в. о. начальника відділу Державної виконавчої служби у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Бібаєву Віту Вікторівну зняти арешт з майна (коштів), яке належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , накладеного постановою від 18.05.2006 року ДВС Білоцерківського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , згідно копії постанови серії АК № 619668 державного виконавця Москальчук Т.С. ВДВС у місті Біла Церква.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

СуддяМ. М. Бебешко