Справа №463/5746/18
Провадження №2-зз/463/20/22
УХВАЛА

судового засідання

30 листопада 2022 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Леньо С.І.

з участю секретаря - Станько Р.О.

заявника представника відповідача у справі ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача у справі ОСОБА_1

позивача у справі ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11 жовтня 2018 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ у справах дітей Личаківського району м. Львова про визнання права власності, виділ в натурі, визначення часток у майні і припинення права власності -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, який у встановленому законом порядку уточнила та в кінцевому, після роз`єднання позовних вимог у самостійні провадження в межах цієї справи просила ухвалити рішення, яким визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з добудовою та надбудовою мансардного поверху і гаражем у АДРЕСА_1 загальною площею 168,6 кв.м. Здійснити розподіл спільного майна подружжя, визнавши за нею право власності на 1/2 частки зазначеного будинковолодіння та на 3/8 його частки, а загалом право власності на 7/8 частин об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку з добудовою та надбудовою мансардного поверху і гаражем у АДРЕСА_1 загальною площею 168,6 кв.м. з правом подальшої реєстрації та визнати за відповідачем права власності на 1/8 частин вказаного об`єкта незавершеного будівництва. Також, просить визнати за нею право власності на 7/8 частин земельних ділянок кадастровий номер :02:004:0149 площею 0,0294 га і кадастровий номер :02:004:0148, а за відповідачем визнати право власності на 1/8 частин цих земельних ділянок.

Рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 01 червня 2021 року вирішено:

Позов ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя- задовольнити частково.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя об`єкт незавершеного будівництва житловий будинок з добудовою та надбудовою мансардного поверху і гаражем у АДРЕСА_1 загальною площею 168,6 кв.м. та здійснити поділ майна, а саме:

визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку з добудовою та надбудовою мансардного поверху і гаражем у АДРЕСА_1 загальною площею 168,6 кв.м.,

визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку об`єкту незавершеного будівництва житлового будинку з добудовою та надбудовою мансардного поверху і гаражем у АДРЕСА_1 загальною площею 168,6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частини земельних ділянок кадастровий номер :02:004:0149 площею 0,0294 га і кадастровий номер :026004:0148 площею 0,0388 га.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частини земельних ділянок кадастровий номер :02:004:0149 площею 0,0294 га і кадастровий номер :026004:0148 площею 0,0388 га.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 11 162, 40 грн. судових витрат.

Постановою Львівського апеляційного суду м. Львова від 22 листопада 2021 року рішення Личаківського районного суду м.Львова залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 23 червня 2022 року, постановлено:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_3 про визнання за нею права приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0149 площею 0,0294 га і в частині визнання за ОСОБА_1 права приватної власності на 1/2 частку земельної ділянки кадастровий номер :02:004:0149 площею 0,0294 га скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 7 990 (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) гривень 80 копійок у відшкодування судових витрат.

В решті рішення Личаківського районного суду міста Львова від 01 червня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 22 листопада 2021 року залишити без змін.

В процесі розгляду даної справи ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2018 року частково задоволено заяву позивачки про забезпечення позову, ухвалено у порядку забезпечення позовних вимог, до розгляду справи по суті:

накласти арешт на будинок за адресою АДРЕСА_3 та земельні ділянки кадастровий номер :02:004:0149 площею 0,0294 га за адресою АДРЕСА_3 ; кадастровий номер :02:004:0148 площею 0,0388 га за адресою АДРЕСА_3 .

Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Сьома І.Б. звернувся в суд з заявою про скасування заходів забезпечення позову вжитих вказаною вище ухвалою суду. Заяву мотивує тим, що після прийняття рішення Верховним Судом у даній справі змінились обставини, що зумовили застосування судом заходів забезпечення позову, а також відпала потреба в такому забезпеченні, тому просять вжиті заходи забезпечення позову скасувати.

В судовому засіданні заявник представник відповідача у справі ОСОБА_1 адвокат Сьома І.Б. та відповідач у справі ОСОБА_1 заяву про скасування заходів забезпечення позову підтримали, дали пояснення аналогічні наведеним мотивам заяви просять таку задоволити.

Позивач у справі ОСОБА_3 проти задоволення заяви про скасування заходів забезпечення позову заперечила, вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки заходи забезпечення позову вживались в межах її позову про визнання права власності, виділ в натурі, визначення часток у майні і припинення права власності. В подальшому ухвалою суду від 06 березня 2019 року дані позовні вимоги було роз`єднано в самостійні провадження. Відповідно провадження у справі за її позовом до ОСОБА_1 про виділ частки із майна зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 (в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ) до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про поділ спільного майна подружжя. Тому скасування заходів забзпечення позову, зокрема скасування арешту на спірну земельну ділянку до набрання законної сили рішенням у справі провиділ частки із майна, провадження в якій зупинено, ускладнить або зробить неможливим виконання можливого рішення про задоволення позову у випадку її відчуження відповідачем. Тому в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову просить відмовити.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно вимог ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби ст.13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до п. 4 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Крім того, слід також врахувати те, що відповідно до роз`яснень, в наведеній вище постанові при розгляді заяв про забезпечення позову, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

В цій же постанові роз`яснено, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи заходи забезпечення позову вживались в межах справи про визнання права власності, виділ в натурі, визначення часток у майні і припинення права власності і після роз`єднання позовних вимог вирішеними є лише позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя, відповідно решта позовних вимог залишається невирішеними, а тому необхідність у вжитих заходах забезпечення позову не відпала, заява про скасування заходів забезпечення позову є передчасною та до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 42, 48 158 ЦПК України -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 11 жовтня 2018 року, в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до ОСОБА_1 , третя особа Відділ у справах дітей Личаківського району м. Львова про визнання права власності, виділ в натурі, визначення часток у майні і припинення права власності відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. ст. 354, 355, пп. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

Повний текст ухвали суду складено 05.12.2022.

Суддя: Леньо С. І.