Справа № 467/61/22
Провадження № 2/467/104/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.08.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису недійсним та таким, що не підлягає виконанню, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)
Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року відкрито провадження у справі.
Ухвалою суду від 02 лютого 2022 року за заявою позивача по забезпеченню позову зупинено стягнення за оспорюваним виконавчим написом до набрання судовим рішенням по справі законної сили.
Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності.
Представник відповідача у судове засідання двічі не з`явився без повідомлення причин, незважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся за адресою місцезнаходження, відзиву до суду не подав.
Треті особа, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета споруприватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність, письмових пояснень по справі не надали.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
В забезпечення зобов`язань за цим договором, цього ж дня, між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого останні передали банку в іпотеку житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 загальною площею 150,3 кв. м, житловою площею 43,1 кв.м, належний ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Кавунівської селищної ради Арбузинського району від 29 червня 2001 року за розпорядженням № 42, зареєстрованим в Арбузинському БТІ 29.06.2001 року за реєстровим номером № 203 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером № 16104048, вартістю 110000 грн.
Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2014 року за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCGA00000362 від 27 вересня 2006 року, у розмірі 15682 долари 68 центів США, що еквівалентно 183016 грн. 88 коп., з яких: - 3598 доларів 36 центів США, що становить 41992,86 грн. заборгованість за кредитом; - 5429 доларів 11 центів США, що становить 63357,71 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 168 доларів 00 центів США, що становить 1960,56 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; - 6487 доларів 21 цент США, що становить 75705,75 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, - звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_2 загальною площею 150,3 кв. м, житловою площею 43,1 кв.м, належний ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Кавунівської селищної ради Арбузинського району від 29 червня 2001 року за розпорядженням № 42, зареєстрованим в Арбузинському БТІ 29.06.2001 року за реєстровим номером №203 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим номером № 16104048 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № NKUCGA00000362 від 27 вересня 2006 року) Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ) з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки з початковою ціною для подальшої реалізації предмету іпотеки 110 000 грн.

Цим же рішенням суду відстрочено виконання рішення суду в частині звернення стягнення на житловий будинок, переданий в іпотеку , відповідно до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" до дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості

16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. був вчинений виконавчий напис за реєстровим номером 1088 про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на їй праві власності, а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є її майновими поручителями за кредитними зобов`язаннями. Зазначений житловий будинок на підставі договору іпотеки, посвідченого 27 вересня 2006 року приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області Грицаєнко Л.М. за реєстровим № 1344, передано в іпотеку акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк», яке є правонаступником закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонується задовольнити вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 49180 доларів США 94 центи, що за курсом НБУ на 25 червня 2021 року становить 1 350 454 грн., а також витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у розмірі 3500 грн., а всього 1 353 954 грн. 51 к.

Вказаний виконавчий напис відповідачем по справі пред`явлений до виконанняголовному державному виконавця Арбузинського районного відділу державної виконавчої служби у Первомайському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Дерій М.А., якою 04 січня 2022 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення коштів з позивача.

За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).

Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат»та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку).

Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Так, пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

У пункті 1-1 Переліку зазначено, що для одержання виконавчого напису за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання, подаються: оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; довідка фінансової установи про ненадходження платежу.

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

На момент звернення заінтересованих осіб до нотаріуса з метою ініціювання вчинення нотаріальної дії відсутність спору про право цивільне є обов`язковою умовою, а наявність спору у свою чергу унеможливлює вчинення нотаріальної дії і є перешкодою, яка утворює підстави для відкладення і зупинення нотаріального провадження (стаття 42 Закону України «Про нотаріат»).

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Із змісту наданого нотаріусу кредитного договору для вчинення нотаріального напису вбачається, що він укладений в простій письмовій формі і не посвідчений нотаріально, тоді як відповідно до п. 1 Переліку для вчинення нотаріального напису нотаріусу подається оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Однак, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року.

Тобто, на даний час, діє редакція Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і як викладено вище нотаріусом вимог вказаного Порядку не дотримано.

Вказане відповідає висновкам викладеним в Постанові ВС від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц.

Крім цього, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з вказаним Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Тому існують підстави для застосування частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» за аналогією закону, в тому числі й при вчиненні виконавчого напису за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором).

Так, фактично процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап - вчинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимога про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису).

У позовній заяві позивач поміж іншим, як на підставу визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилалася також на те, що нею було отримано повідомлення від стягувача про наявність заборгованості за кредитним договором від 27 вересня 2006 року станом на 17 грудня 2021 року у розмірі 1 336 981 грн. 42 к.

Оскільки вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику, повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. З матеріалів, наданих приватним нотаріусом, вбачається, що позивачу 12 липня 2021 року направлялось повідомлення стягувача від 02 липня 2021 року про наявність заборгованості станом на 25 червня 2021 року у розмірі 1 351 003 грн. 69 к. Проте, матеріали справи відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення не містять.

За вказаних обставин, неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило її можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги банку. Позивач не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

З наведеного слідує, що нотаріусом не дотримано одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, яким є належне повідомлення боржника про заборгованість.

Щодо безспірності заборгованості.

Як і було вже зазначено вище, як і за рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 21 листопада 2014 року за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCGA00000362 від 27 вересня 2006 року, було звернуто стягнення на користь банку на належний позивачу житловий будинок АДРЕСА_2 . Так і за змістом виконавчого напису за заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» звертається стягнення за тим же кредитним договором на той же житловий будинок, належний позивачу.

Окрім цього, рішенням суду від 21 листопада 2014 року станом на 23 липня 2014 року визначено наявність заборгованості за цим кредитним договором у розмірі 15682 долари 68 центів США, що еквівалентно 183016 грн. 88 коп., з яких:

3598 доларів 36 центів США - заборгованість за кредитом;

5429 доларів 11 центів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

168 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

6487 доларів 21 цент США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Разом з тим, із змісту оспорюваного виконавчого напису вбачається, що строк, за який проводиться стягнення - з 27 вересня 2006 року по 25 червня 2021 року. Розмір заборгованості за виконавчим написом складає:

3598 доларів 36 центів США - заборгованість за кредитом;

11 367 доларів 09 центів США - заборгованість по процентам за користування кредитом;

168 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом;

34 047 доларів 49 центів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором.

Тобто, заборгованість по кредитному договору за виконавчим написом розрахована майже за той же період, що і у рішенні суду від 21 листопада 2014 року із збільшенням значень щодо заборгованості за процентами та за пенею.

Окрім цього, постановою апеляційного суду Миколаївської області від 14 лютого 2018 року по цивільній справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами 27 вересня 2006 року, станом на 09 лютого 2016 року у розмірі 23227. 69 доларів США, відмовлено.

За такого, із наданих суду документів не вбачається безспірність заборгованості, щодо якої заявлено про вчинення виконавчого напису.

Виходячи з наведених обставин, слідує висновок, що нотаріусом не дотримано вимог щодо порядку вчинення нотаріального напису, а саме: такий напис вчинено на виконання не нотаріально посвідченого кредитного договору, перед вчиненням виконавчого напису відповідач був зобов`язаний належним чином повідомити позивача про наявність боргу, ненадання кредитором нотаріусу рішення суду від 21 листопада 2014 року зумовило видачу виконавчого напису з заборгованістю майже за аналогічний період, тому оспорюваний виконавчий напис, який вчинено на підставі наданих нотаріусу документів та встановлена заборгованість не може вважатися безспірним і таким, що не потребує додаткового доказування, а відтак вчинення виконавчого напису за заявою відповідача не ґрунтується на вимогах закону.

Наведені висновки ґрунтуються на правових позиціях Великої Палати Верховного Суду, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі №137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі №916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) з подібних правовідносин.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що оспорюваний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Вимоги позивача про визнання виконавчого напису недійсним не підлягають задоволенню, оскільки не доведені.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовна вимога підлягає задоволенню, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 к., сплачений за подання позовної заяви, та судовий збір у розмірі 496 грн. 20 к., сплачений за подання заяви про забезпечення позову, а всього на суму 1488 грн. 60 к.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання виконавчого напису недійсним і таким, що не підлягає виконанню, треті особи без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, Арбузинський районний відділ державної виконавчої служби у Первомайському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)задовольнити частково.

Виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 1088, що виданий 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною про звернення стягнення на нерухоме майно - житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на праві власності, а також ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які є її майновими поручителями за кредитними зобов`язаннями, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № NKUCGA00000362 від 27 вересня 2006 року на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у розмірі 49 180 доларів 94 центів, що за курсом НБУ станом на 25 червня 2021 року становить 1 350 454 грн. 51 к. визнати таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути закціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (49094, м.Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 30, код 14360570) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Білогорськ Криму, зареєстрованої в АДРЕСА_3 , ПП НОМЕР_1) судовий збір в розмірі 1488 (одної тисячі чотириста вісімдесят вісім) грн. 60 к.

В силу вимог ч.7 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 02 лютого 2022 року, продовжують діяти протягом дев`яносто днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, у подальшому припиняють свою дію.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М.Кологрива