27.09.2022 227/1581/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2022 року м. Добропілля

Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Любчик В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сафронової К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити нарахування пенсії та виплатити її в порядку спадкування, -

встановив:

позивач ОСОБА_1 , через представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з уточненою позовною заявою до відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити нарахування пенсії та виплатити її в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 . Після смерті батька відкрилась спадщина, що складається із грошових виплат у вигляді недоотриманої пенсії. Приватним нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії у розмірі 93547, 38 грн. Разом з тим, відповідач листом повідомив, що пенсія батьку у період з 01.06.2015 по 01.04.2018 нарахована не була і виплати здійснюються з обмеженням трьох років до дня звернення за отриманням пенсії. Вважає, що відповідач неправомірно припинив нарахування пенсії батьку у вказаний період та порушив вимоги законодавства. У зв`язку із чим, просить визнати дії відповідача щодо зупинення нарахування пенсії ОСОБА_3 з 01.06.2015 по 01.02.2018 протиправними та зобов`язати Головне управління ПФУ в Донецькій області нарахувати пенсію ОСОБА_3 за вказаний період і виплатити її позивачу як спадкоємцю першої черги.

Ухвалами суду від 23 квітня 2021 року позивачу відстрочено сплату судового збору до винесення рішення у даній справі та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21 травня 2021 року оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні та витребувано докази по справі у Добропільського ОУ ПФУ в Донецькій області та приватного нотаріуса Маріупольського міського нотаріального округу Слащева А.Г.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.08.2021, змінено склад суду, головуючий суддя Хандурін В.В.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2021, змінено склад суду, головуючий суддя Любчик В.М.

Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року у справі замінено відповідача Добропільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на його правонаступника Головне управління Пенсійного фонду в Донецькій області.

Ухвалою суду від 21 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 21 січня 2022 року провадження у справі зупинене до закінчення перегляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду справи №243/13575/19 (провадження №61-11268сво20).

Ухвалою судді від 06 вересня 2022 року відновлено провадження у даній справі та продовжено розгляд зі стадії судового засідання.

У відзиві на позовну заяву від 11.05.2021 представник відповідача зазначив, що не визнає позовні вимоги повністю. ОСОБА_3 перебував на пенсійному обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області з 01.09.2014, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Виплата пенсії з 01.09.2014 по 31.05.2015 проводилась щомісяця та в повному обсязі через відділення АТ «Ощадбанк». На підставі інформації Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які відсутні на підконтрольній території понад 60 днів, виплата пенсії ОСОБА_3 була автоматично призупинена з 01.06.2015. За поновленням виплати пенсії з 01.06.2015 ОСОБА_3 до управління не звертався, тому пенсія не нараховувалась. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. На запит нотаріуса Слащева М.Г. управлінням надана відповідь, що сума недоотриманої ОСОБА_3 пенсії за період з 09.02.2018 по 30.04.2020, складає 93547, 38 грн. і зазначено, що розмір недоотриманої пенсії може зменшуватися в залежності від дати звернення до територіального органу ПФУ особи, яка має право на спадщину. На вказану суму позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_3 . Крім того, зазначив, що нарахування пенсії ОСОБА_3 припинилось з 01.06.2015 та не відновлено за життя у встановленому законом порядку, оскільки не було оскаржено дії відповідача з цього приводу до компетентного органу. Ненарахована пенсія не увійшла до складу спадщини, право на яку має позивач, у зв`язку із тим, що за цивільним законодавством до складу спадкового майна входить лише нарахована пенсія. Право на нарахування пенсії та її виплату до складу спадщини не входить, а тому просить відмовити повністю у задоволенні позову.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Корнієнко А.А. у судове засідання не з`явились, у позовній заяві зазначили про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у відсутність представника управління, заперечила проти позовних вимог, пославшись на відзив на позовну заяву від 11.05.2021.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив фактичні данні та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.09.2014 перебував на пенсійному обліку в Добропільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з 01.08.2014 (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у м. Донецьк, що вбачається зі свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 від 28.11.2020.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.2021 року (спадкова справа №40/2021), зареєстрованого в реєстрі за №329, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г., спадкоємцем майна ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з недоотриманої пенсії в розмірі 93547,38 грн., що підтверджується листом Добропільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 16.02.2021 №0573-02-8/2735 (а.с.54-56).

З листів Добропільського ОУ ПФУ Донецької області від 13.04.2021 №208-232/К-02/8-0573/21, Головного управління ПФУ в Донецькій області від 05.10.2021 №0500-2206-7/80761 встановлено, що ОСОБА_3 автоматично призупинена виплата пенсії з 01.06.2015 на підставі інформації Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які відсутні на підконтрольній території понад 60 днів. За поновленням виплати пенсії ОСОБА_3 до управління не звертався, тому пенсія не нараховувалась. Оскільки за життя ОСОБА_3 не виявив бажання поновити виплату пенсії з 01.06.2015 року та не звертався до управління із заявою щодо відновлення пенсії, пенсійні виплати за період з 01.06.2015 по 01.02.2018 управлінням ПФУ не нараховувались (а.с.19-20, 127-128).

Отже, спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу невиплати позивачу пенсії померлого батька в порядку спадкування за законом за період з 01 червня 2015 року по 01 лютого 2018 року, відповідно до уточненої позовної заяви від 19.11.2021 року.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до приписів ст. ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ст.1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду припиняється: якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов&apos;язковість якого надана Верховною Радою України; у разі смерті пенсіонера; у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; в інших випадках, передбачених законом.

Доводи відповідача, щодо законності припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з 01.06.2015 на підставі інформації Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, які відсутні на підконтрольній території понад 60 днів, відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування, затвердженого постановою КМ України від 08.06.2016 № 365 та ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є такими, що суперечать вимогам ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки не передбачають такої підстави припинення виплати пенсії.

Рішення щодо припинення виплати пенсії ОСОБА_3 з 01.06.2015 року на інших підставах відповідачем суду не надано.

Крім того, відповідно до статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Визначення поняття внутрішньо переміщеної особи наведено у абзаці першому частини першої статті 1 Закону України від 20 жовтня 2014 року №1706-VII «Про забезпечення прав свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Як зазначено в статті 2 цього Закону, Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 18.01.2018№ 2268-VІІІ «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» визначено, що за фізичними особами незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального правового статусу та за юридичними особами зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, якщо таке майно набуте відповідно до законів України.

Жодним законом України не визначено такої підстави для припинення пенсії, як відсутність внутрішньо переміщеної особи на підконтрольній території понад 60 днів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постанові Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18) та у постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18) зазначено про те, що, підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.

Тому припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Вищевказана правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2022 у справі № 243/13575/19.

Тому, посилання відповідача у відзиві, що померлий ОСОБА_3 за життя не виявив бажання поновити пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Вищенаведені положення законодавства з урахуванням сталої судової практики у спірних правовідносинах свідчать про те, що спадкодавець ОСОБА_3 мав право на нарахування та виплату пенсії за період з 01 червня 2015 року по 01 лютого 2018 року незалежно від звернення до відповідача та надання чи не надання нової довідки внутрішньо переміщеної особи, чи відсутності на підконтрольній території понад 60 днів.

А тому, і спадкоємець ОСОБА_1 відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання безпідставно не нарахованої відповідачем пенсії у порядку спадкування за законом.

За викладених обставин, проаналізувавши законодавство, яким врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визнання дій відповідача протиправними та зобов`язання нарахувати і виплатити спадкоємцю ОСОБА_1 , недоотриману пенсію померлого батька ОСОБА_3 за період з 01 червня 2015 року по 01 лютого 2018 року, підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позивачу було відстрочено сплату судового збору до ухвалення рішення у справі, позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908 грн. 00 коп.

Керуючись, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 81, 82, 141, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити нарахування пенсії та виплатити її в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо припинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , нарахування пенсії з 01.06.2015 року по 01.02.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Донецькій області (Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) нарахувати і виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , недоотримані за життя пенсійні виплати за період з 01 червня 2015 року по 01 лютого 2018 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (Донецька область, м. Слов`янськ, площа Соборна, 3, ) на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 20 копійок.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Любчик

27.09.2022