ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6177/22 Справа № 208/6658/20 Суддя у 1-й інстанції - Похваліта С. М. Суддя у 2-й інстанції - Деркач Н. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Деркач Н.М.,

суддів: Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

при секретарі Усик А.Д.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб апеляційну скаргу адвоката Донець Віталія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2020 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог банк посилається на те, що він є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», оскільки рішенням загальних зборів акціонерів від 25.04.2018 р. змінено організаційно-правову форму та назву Позивача з Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на Акціонерне товариство «Акцент-Банк» (далі - АТ «А-БАНК»), про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ «Акцент-Банк».

03.07.2017 року ОСОБА_1 приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № SAMABWFC1 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а А-Банку відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею Анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у А-Банку разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, відповідно до умов договору.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідачка станом на 13.09.2020 року має заборгованість 19 564,82 грн., яка складається з наступного:

- 13062,46 грн. - заборгованість за кредитом;

- 6502,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з відповідача.

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 13 062 грн 46 коп - заборгованість за кредитом.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 1 403 грн 40 коп - суму судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив указане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити її без задоволення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» та Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» ресурс: розділ «Умови та правила», розміщений на сайті https://a-bank.com.ua/terms.

Частково задовольняючи позовні вимоги банку, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги АТ «Акцент-Банк» в частині стягнення з відповідача процентів за користування кредитним коштами задоволенню не підлягають. Водночас, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не повернула фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд вважав за можливе стягнути з відповідача фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 13 062,46 грн.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Матеріалами справи встановлено, що 03.07.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку.

Як вбачається з наданих позивачем до суду першої інстанції доказів, достовірність та належність яких не спростована відповідачем, в рамках договору від 03 липня 2017 року позичальником було отримано грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та, у зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків щодо повернення кредиту, станом на 13.09.2020 року остання має непогашену заборгованість 19 564,82 грн., яка складається з наступного: 13062,46 грн. - заборгованість за кредитом; 6502,36 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом у сумі 13 062,46 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що заяв про оформлення на ім*я відповідачки будь-якої з платіжних карток заява від 03.07.2017 року не містить, ліміт у ній зазначено 1500 грн, в той час як позивач просив стягнути 13 062,46 грн, колегією суддів вважаються безпідставними, оскільки позивачем на вимогу суду першої інстанції надано виписку про рух коштів по картці ОСОБА_1 , з якої встановлено користування відповідачкою кредитними коштами, їх своєчасне неповернення та утворення заборгованості у зазначеному позивачем розмірі.

Відповідно до довідки за лімітами, ліміт по картці ОСОБА_1 змінювався за період з 03.07.2017 року по 12.06.2020 року з 1500 грн до 13062,46 грн. (а.с.58)

Тоюто, доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу, який підтверджує розмір заборгованості за кредитом спростовуються матеріалами справи.

Що стосується заборгованості ОСОБА_1 по відсоткам за користування кредитом у сумі 6502,36 грн, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для її стягнення, оскільки це не було передбачено укладеним кредитним договором.

На підставі наведеного апеляційний суд вважає, що при вирішення спору по суті судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права та дотримано вимог норм процесуального права, з огляду на що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката Донець Віталія Валерійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида

І.Ю. Ткаченко