ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5226/22 Справа № 212/1237/22 Суддя у 1-й інстанції - Чайкін І. Б. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року, яке постановлено суддею Чайкіним І.Б. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 10 травня 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2022 року адвокат Пахомова Д.М., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» про відшкодування моральної шкоди завданої працівнику у зв`язку з нещасним випадком на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 з 08.02.2008 року по 24.11.2008 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «МК-МОНТАЖ». 30 липня 2008 року при виконанні трудових обов`язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок якого отримав ушкодження здоров`я. Висновком МСЕК від 04.12.2008 року йому первинно встановлено 70 % втрати професійної працездатності та другу групу інвалідності з наступним переоглядом. При неодноразових переоглядах, Висновком МСЕК від 06.11.2019 року йому встановлено 60% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності безстроково. Вказує, що у зв`язку з нещасним випадком на виробництві змінився образ та якість життя ОСОБА_1 , він змушений звертатися до лікарів за медичною допомогою для покращення стану здоров`я, отримана травма досі його турбує. Все це завдає йому моральних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 250000 гривень, яку просить стягнути з відповідача, а також відшкодувати на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 5000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 140 000 гривень без утримання податку з доходу фізичних осіб та на користь держави судовий збір у розмірі 1 400 гривень.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «МК-Монтаж» ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру моральної шкоди зменшивши її розмір до 60 000 грн..

Зокрема зазначив, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що причиною нещасного випадку, що стався з позивачем, є власна особиста необережність потерпілого при пересуванні.

Вважає, що судом залишено поза увагою роз`яснення викладені в п. 3 Пленуму ВС України у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача ТОВ «МК-Монтаж» - Нікуліна С.М.- який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Зеркіна А.С., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її залишити без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скариг, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, та вбачається з трудової книжки позивача, що ОСОБА_1 з 08.02.2008 року по 24.11.2008 року перебував в трудових відносинах з ТОВ «МК-Монтаж» (а.с. 13-17).

Відповідно до Акту розслідування нещасного випадку, що стався 30 липня 2008 року Форми Н-5 від 18.08.2008 року встановлено, що причиною нещасного випадку є особиста необережність потерпілого при пересуванні, порушення ст. 14 ЗУ «Про охорону праці» (а.с. 6-7).

Відповідно до Акту № 11 про нещасний випадок від 19 серпня 2008 року, форми Н-1, що стався 30.07.2008 року о 17 годині 24 хвилин, нещасний випадок з ОСОБА_1 стався з причин: особистої необережності потерпілого при пересуванні. Особою, яка винна в настанні нещасного випадку є ОСОБА_1 , який порушив вимоги законодавства про охорону праці ст.. 14 ЗУ» Про охорону праці» (а.с. 8-9).

Відповідно до висновку МСЕК від 04.12.2008 року позивачу встановлено 70 % втрати професійної працездатності з 24.11.2008 року по 01.12.2009 року, другу групу інвалідності, з наступним переоглядом 01.12.2009 року (а.с. 47).

При повторному переогляді висновком МСЕК від 02.12.2009 року ОСОБА_1 підтверджено 70% втрати професійної працездатності, другу групу інвалідності ( а.с. 11).

Висновком МСЕК від 06.11.2019 року ОСОБА_1 встановлено 60% втрати професійної працездатності, третю групу інвалідності з 01.12.2019 року безстроково (а.с.12).

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходив з того, що, трудове каліцтво позивачем отримано під час виконання ним трудових обов`язків на підприємстві відповідача, у зв`язку із чим поклав обов`язок відшкодувати позивачу шкоду, завдану ушкодженням здоров`я на ТОВ «МК _Монтаж».

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, однак не погоджується із визначеним судом розміром моральної шкоди, з наступних підстав.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України встановлюють, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Стаття 153 КЗпП України встановлює, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 р. встановлено, що обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду.

Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Частиною 3 ст.1166 ЦК України визначено, що шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках встановлених законом.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України в «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як видно з п. 10 акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 30.05.2002 року із позивачем, особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони та гігієни праці віднесено ОСОБА_1 монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій ТОВ «МК-Монтаж» ст.. 14 ЗУ «Про охорону праці».

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, трудове каліцтво позивача, яке завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникло також й з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника безпечних умов праці.

Стаття 4 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що державна політика в галузі охорони праці базується , зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці; соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв`язку з нещасним випадком встановлений та доведений матеріалами справи. Позивач з моменту отримання виробничої травми постійно відчуває фізичні страждання та біль, обгрунтовані важкістю самопочуття, тривалий процес лікування позбавляє можливості вести повноцінний спосіб життя, реалізувати свої звички та бажання, позивач позбавлений нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з тим, що трудове каліцтво обмежує життєву активність.

Згідно рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання.

Посилання відповідача ТОВ «МК-Монтаж» в апеляційній скарзі на те, що нещасний випадок на виробництві стався з вини позивача, не приймаються до уваги колегією суддів, оскільки, факт вини позивача не знімають з відповідача обов`язку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність за їх невиконання у вставленому законом порядку.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відповідача, що розмір моральної шкоди визначений без повного урахування роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

Колегія суддів, беручи до уваги характер отриманої травми, ступінь вини позивача у настанні нещасного випадку, що потягло втрату працездатності, розмір втрати професійної працездатності, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, вважає за необхідне, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінити рішення суду в частині визначеного судом розміру моральної шкоди і зменшити її з 140 000 грн. до 65 000 грн.

Згідно положення закріпленого в п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674 в редакції, чинній на момент постановлення рішення судом першої інстанції, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивачка звільнений від сплати судового збору на підставі положення п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Зі змісту положень п.3 ч. 3 ст. 175, п.1.ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» на користь держави та зменшує цей розмір з 1400 грн. до 992,40 грн.,

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» на користь ОСОБА_1 з 140 000 грн. до 60 000 (шістдесят тисяч) грн.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2022 року в частині розміру судового збору, стягнутого з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» на користь держави змінити, зменшивши цей розмір з 1400 грн. до 992,40 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 31 серпня 2022 року.

Головуючий:

Судді: