ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2800/22 Справа № 208/8518/19 Суддя у 1-й інстанції - Івченко Т. П. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2022 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», заявив позовні вимоги:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

В подальшому позивач, посилаючись на те що станом на 20 серпня 2019 року ухвалене Рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/858/19 яким виділено із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 , на підставі приватної власності, просив заявлено:

-Поновити строк на подання доказів по справі;

-Приєднати та врахувати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житловий будинок розмір частки 1/1, який розташовується за адресою АДРЕСА_1 ;

-Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із заявленої для долучення в якості доказів витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, - право власності ОСОБА_3 на житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м. житловою площею 41,1 кв.м., прибудову літ. В-1, тамбур літ. В1-1, вхід у підвал літ. В2-1, підвал літ. п/д, ганок, козирок, гараж літ О-1, сауна літ. Ж-1, навіс літ Ц-1, водопровід № 7, ворота з хвірткою № 8, огорожа № 9, тротуар ІІ, на підставі Рішення суду № 208/858/19 виданого 20 серпня 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстровано як цілий окремий об`єкт нерухомого майна, частка у праві власності на який за відповідачем відповідає цілій частці, 16 січня 2020 року, номер запису про право власності 35130027.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року заяву про уточнення позовних вимог повернуто позивачу.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем станом на 26 листопада 2021 року, фактично заявлено питання про прийняття уточнення позовних вимог, їх обґрунтувань в порівнянні з позовними вимогами викладеними у позовній заяві на час відкриття провадження по справі, яка ґрунтувалась на тому, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , є спільною частковою власністю, а належна частка відповідачу, позивачем визначалась як 1/3 частина від домоволодіння у виді квартири АДРЕСА_1 ; в той же час як на час звернення із клопотанням, заявлено щодо підтримання позовних вимог щодо об`єкту права власності - нерухомість, як єдиної частки у праві власності відповідача, що фактично є різними об`єктами права, так як право власності на часту у праві спільної часткової власності та на об`єкт нерухомості вцілому не є тотожними за своїм статусом та поняттям.

В апеляційних скаргах ОСОБА_1 просить ухвалу скасувати та прийняти уточнення до розгляду, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційні скарги мотивовані тим, що судом першої інстанції неповно та не всебічно з`ясовано обставини справи, а тому ухвалу суду є незаконною та необґрунтованою.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що у грудні 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», заявив позовні вимоги:

- визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Ухвалою від 26 грудня 2019 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», в порядку загального судового розгляду.

На час звернення із позовом, як встановлено згідно до позовної заяви та доданих до неї документів, відповідач ОСОБА_3 набула право власності на 1/3 частину домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , на підставі Договору дарування частини домоволодіння, укладеного 19 червня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Дербіною Р.С., зареєстрованого в реєстрі за № 602 (а.с. 30).

За зазначеним договором дарування, 1/3 частина домоволодіння, яка набута ОСОБА_3 складається із 1/3 частини домоволодіння за номером за номером АДРЕСА_1 , А1 жилий будинок дере.глиномазан. житловою площею 35,0 кв.м, А1-1 жилий будинок шл.блок житловою площею 25,8 кв.м., В1 жилий будинок шл.блок житловою площею 41,4 кв.м, Ж1 сарай цегла, З1 душ цегла, К1 вбиральня дощаті, М1 вбиральня дощаті, О1 сарай цегла, П1 навіс, Ті погріб земляний, № 1-6,8,11 огорожа, № 7,9 водопроводи, № 10, 12 зливні ями І, ІІ тротуари (а.с. 30).

Ухвалою від 01 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «про визнання права власності на 1/3 частину домоволодіння», призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

В судовому засіданні 26 листопада 2021 року, під час судового розгляду справи по суті, на стадії після завершення з`ясування позиції сторін, дослідження всіх зібраних доказів, з`ясувань всіх істотних обставин, стороною позивача подано клопотання викладене у формі «про поновлення строку для долучення приєднання доказів», згідно до прохальної частини якого, посилаючись на те що станом на 20 серпня 2019 року ухвалене Рішення Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 208/858/19 яким виділено із спільної часткової власності в натурі в окремий об`єкт нерухомого майна 1/3 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 ,на підставі приватної власності, заявлено:

-Поновити строк на подання доказів по справі;

-Приєднати та врхувати інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_4 житловий будинок розмір частки 1/1, який розташовується за адресою АДРЕСА_1 ;

-Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Як вбачається із заявленої для долучення в якості доказів витягу інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, - право власності ОСОБА_3 на житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м. житловою площею 41,1 кв.м., прибудову літ. В-1, тамбур літ. В1-1, вхід у підвал літ. В2-1, підвал літ. п/д, ганок, козирок, гараж літ О-1, сауна літ. Ж-1, навіс літ Ц-1, водопровід № 7, ворота з хвірткою № 8, огорожа № 9, тротуар ІІ, на підставі Рішення суду № 208/858/19 виданого 20 серпня 2019 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстровано як цілий окремий об`єкт нерухомого майна, частка у праві власності на який за відповідачем відповідає цілій частці, 16 січня 2020 року, номер запису про право власності 35130027.

Таким чином, судом встановлено що станом на 16 січня 2020 року, право спільної часткової власності ОСОБА_3 , у розмірі частки що становить 1/3 на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , припинено, та нею набуто право власності на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, станом на 16 січня 2020 року, змінено правовий режим об`єкту нерухомого майна - домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , з підстав припинення правового режиму - спільної часткової власності, та виникнення права власності у відповідача на самостійний об`єкт нерухомого майна житловий будинок В-1 загальною площею 63,5 кв.м.; житловою площею 41,1 кв.м., квартира АДРЕСА_1 .

Повертаючи уточнену позовну заяву, районний суд обґрунтовано виходив з того, що позивачем станом на 26 листопада 2021 року, фактично заявлено питання про прийняття уточнення позовних вимог, їх обґрунтувань в порівнянні з позовними вимогами викладеними у позовній заяві на час відкриття провадження по справі, яка ґрунтувалась на тому, що домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , є спільною частковою власністю, а належна частка відповідачу, позивачем визначалась як 1/3 частина від домоволодіння у виді квартири АДРЕСА_1 ; в той же час як на час звернення із клопотанням, заявлено щодо підтримання позовних вимог щодо об`єкту права власності - нерухомість, як єдиної частки у праві власності відповідача, що фактично є різними об`єктами права, так як право власності на частку у праві спільної часткової власності та на об`єкт нерухомості вцілому не є тотожними за своїм статусом та поняттям.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з пунктом 2 частини другої, частиною третьою статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. До закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, яке складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує його вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: - подання іншого (ще одного) позову, чи - збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи - об`єднання позовних вимог, чи - зміну предмета або підстав позову.

При цьому при поданні вказаних заяв (клопотань) позивач має дотримуватися правил вчинення відповідної процесуальної дії, недодержання яких тягне за собою процесуальні наслідки, передбачені ЦПК України.

За приписами частини шостої статті 185 ЦПК України про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Ухвала про повернення позовної заяви може бути оскаржена.

Доводи апеляційної скарги про те, що обсяг спільно нажитого майна не змінився, а тому уточнення, яке було подане до суду не змінює підстави та предмет позову, колегія суддів не може прийняти до уваги, оскільки на час звернення із клопотанням, заявлено щодо підтримання позовних вимог щодо об`єкту права власності, як єдиної частки у праві власності відповідача, що фактично є різними об`єктами права, так як право власності на частку у праві спільної часткової власності та на об`єкт нерухомості вцілому не є тотожними за своїм статусом та поняттям.

Тоді як, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, тоді як позивачем було заявлене клопотання лише станом на 26 листопада 2021 року, під час знаходження розгляду справи на стадії завершення судового розгляду, після дослідження судом всіх доказів, з`ясувань позицій сторін, розгляду заяв та клопотань, з`ясувань всіх істотних обставин по заявленому спору.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки суд першої інстанції не порушив норми матеріального та процесуального права, а апеляційні скарги не містить доказів такого порушення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко