ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року

м. Хмельницький

Справа № 684/209/21

Провадження № 22-ц/4820/1730/22

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

П`єнти І.В., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» на заочне рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2022 року (суддя Галиш І.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТОВ «Поділля Агропродукт» про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що їй на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 2,2416 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0070, відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ №096566 від 12 вересня 2005 року. Відносно вказаної земельної ділянки ОСОБА_1 було укладено договір оренди із ПрАТ «Райз-Максимко» в грудні 2010 року на строк 10 років до 29 грудня 2020 року. 01 вересня 2017 року у договір оренди внесено зміни в частині зміни орендаря з ПрАТ «Райз-Максимко» на ТОВ «Поділля Агропродукт», а термін дії договору залишився без змін. У грудні 2020 року позивачем направлено відповідачу повідомлення про припинення договору оренди, однак на час звернення до суду з позовом земельна ділянка не повернута та продовжує перебувати у користуванні відповідача. У 2021 році ОСОБА_1 стало відомо із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність додаткової угоди до договору оренди землі, відповідно до якої продовжено договір оренди до 01 жовтня 2027 року.

Позивач зазначає, що додаткової угоди до договору оренди землі від 01 жовтня 2020 року, відповідно до якої продовжено договір оренди, з відповідачем не підписувала, волевиявлення на укладення такої угоди не виявляла, та про наявність додаткової угоди дізналась із Державного реєстру речових прав, жодних домовленостей із відповідачем щодо укладення додаткової угоди не було, отже земельна ділянка перебуває у незаконному володінні відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт», що створює перешкоди позивачу вільно користуватись та розпоряджатись своїм майном.

Із урахуванням викладеного, ОСОБА_1 просила суд усунути їй перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 2,2416 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0070, та зобов`язати відповідача повернути їй вказану земельну ділянку.

Заочним рішенням Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2022 року позов задоволено, усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні належною їй земельною ділянкою площею 2,2416 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0070 та зобов`язано ТОВ «Поділля Агропродукт» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,2416 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0070, належну їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ №096566 від 12 вересня 2005 року. Вирішено питання по судовому збору.

В апеляційній скарзі ТОВ «Поділля Агропродукт», посилаючись порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування скарги апелянт посилається на те, що у відповідача право оренди виникло з моменту державної реєстрації речового права, а не з моменту підписання спірних додаткових угод про продовження строку оренди. Відповідно, судом не було враховано той факт, що усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та повернення її від орендаря до власника не може мати місце без вирішення питання стосовно належного відповідачу права на оренду вказаних земельних ділянок, яке підтверджується державною реєстрацією. Таким чином, рішення суду про усунення перешкод позивачу у користуванні земельною ділянкою та зобов`язання ТОВ «Поділля Аргопродукт» повернути вказану земельну ділянку власнику, порушує право орендаря ТОВ «Поділля Агропродукт» на користування зазначеною земельною ділянкою, яке зареєстроване відповідно до закону.

При цьому, ОСОБА_1 не зверталася до суду з вимогою щодо скасування державної реєстрації, належного відповідача права користування на вказану земельну ділянку, тому на даний час право ТОВ «Поділля Агропродукт» на користування спірною земельною ділянкою залишаються чинним, та повернення її власнику суперечить діючому законодавству та порушує право відповідача на користування землею.

Вважає скаржник, що єдиним доказом встановлення факту неналежності позивачу підпису, який міститься у спірній додатковій угоді, є почеркознавча експертиза, а отже висновки суду щодо відсутності волевиявлення позивача на укладення оспорюваної додаткової угоди про продовження договору оренди землі на 7 років та використання земельною ділянки ОСОБА_1 відповідачем без належної правової підстави є необґрунтованим та незаконним.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

В судове засідання представник апелянта ТОВ «Поділля Агропродукт» Барішевський О.В. не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Європейський суд з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» («Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

09 грудня 2022 року ТОВ «Агропродукт» доставлено судову повістку-повідомлення про судове засідання в його електронний кабінет, тобто він повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи в апеляційному суді. Представник апелянта ОСОБА_2 також повідомлений належним чином, через його офіційну електронну адресу, на підтвердження чого від нього надійшло повідомлення 15 грудня 2022 року про її отримання .( а.с.238).

Адвокат Барішевський О.В. звернувся до суду апеляційної інстанції з клопотанням про відкладення розгляду справи посилаючись на те, що в країні введено воєнний стан, з огляду на технічні причини (відсутність електроенергії) він не має можливості прийняти участь у вказаному судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції.

Оскільки поважність причини неявки представника апелянта, адвоката Барішевського О.В., не встановлена, ТОВ « Поділля Агропродукт» реалізувало своє право на викладення відповідних аргументів у апеляційній скарзі, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечувала проти доводів апеляційної скарги, просила її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення позивачки, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції правильно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, площею 2,2416 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:002:0070, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ №096566 від 12 вересня 2005 року, виданого на підставі розпорядження Старосинявської районної державної адміністрації №23 від 06.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за №73.

Право приватної власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 27.02.2018 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності 25069015).

За договором оренди землі № 376 від 1 вересня 2010 року ОСОБА_1 передала ПрАТ «Райз-Максимко» вказану вище земельну ділянку, площею 2,2416 га, у платне користування строком на 10 років із внесенням орендарем орендної плати у розмірі 3% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1257,12 грн., договір зареєстрований у Старосинявському районному відділі регіональної філії Центру державного земельного кадастру, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 29 грудня 2010 року за №46.

01 вересня 2017 року між орендодавцем ОСОБА_1 , орендарем ПрАТ «Райз-Максимко» та новим орендарем ТОВ «Поділля Агропродукт» укладена додаткова угода № 244 про заміну сторони та внесення змін до договору оренди, згідно якого зі згоди орендодавця орендар передає, а новий орендар приймає на себе права та обов`язки орендаря, передбачені у договорі оренди.

Відповідно до умов додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року, сторони, орендодавець ОСОБА_1 та орендар ТОВ «Поділля Агропродукт», домовились, що строк дії договору оренди земельної ділянки площею 2,2416 га, кадастровий номер :03:002:0070, продовжується на 7 (сім) років з моменту підписання сторонами даної угоди.

В матеріалах справи наявна сканкопія оспорюваної додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Поділля Агропродукт», щодо земельної ділянки площею 2,2416 га, кадастровий номер :03:002:0070, яка надані на вимогу ухвали суду про витребування доказів від 23 вересня 2021 року відділом з питань державної реєстрації Старосинявської селищної ради.

Оригінал вказаної додаткової угоди у матеріалах справи відсутній.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 259204323 від 31.05.2021 року, у розділі актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права міститься інформація про зареєстроване право оренди на підставі договору оренди № 376 від 29.12.2010 року та додаткової угоди від 01.10.2020 року, дата державної реєстрації 01.10.2020, строк 7 років до 01.10.2027 року.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, визнавши факт непідписання позивачем додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки з врахуванням приписів ст. 109 ЦПК України, виходив з того, що використання земельної ділянки, яка належать позивачу ОСОБА_1 , здійснюється відповідачем без належної правової підстави, чим порушуються його права власника земельної ділянки, які підлягають захисту в обраний ним спосіб.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд.

Статтею 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

За змістом ст.207ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України,договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Порядок укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначається Законом України від 6 жовтня 1998 року №161-ХІV «Про оренду землі».

Згідно з ч.1 ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Із положень ч.1ст.14зазначеного Закону слідує, що договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до вимог ст.30 Закону України «Про оренду землі»,зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін.

Таким чином, цивільне законодавство встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину, зокрема зміст правочину має бути зафіксований у документі, підписаному сторонами. Отже, підпис є невід`ємним елементом (реквізитом) письмової форми договору, наявність підпису підтверджує наміри та волевиявлення сторін, а також забезпечує їх ідентифікацію.

Недотримання письмової форми договору оренди землі свідчить про те, що сторони не досягли згоди з усіх істотних умов договору. Такий договір є неукладеним, тобто такий, що не відбувся, а, наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №145/2047/16-ц).

У даній справі Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що у випадку оспорювання самого факту укладення правочину, такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення.

Зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок (див. також постанови Великої Палати Верховного Суду від28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц(пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)).

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків тощо.

Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном. Таке право є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, передбачених законом.

Закон визначає право власника майна вимагати усунення будь-яких порушень свого права від інших осіб у спосіб, який власник вважає прийнятним. Одним із таких способів захисту порушеного права є вимога про усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Таке право власника забезпечується за допомогою негаторного позову.

У відповідності до ч. 2 ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 заявила позов до ТОВ «Поділля Агропродукт» з тих підстав, що вона не підписував додаткову угоду від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі №376 від 29 грудня 2010 року, у неї відсутній оригінал примірника додаткової угоди, та на підтвердження своїх доводів позивачка заявляла клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи.

В матеріалах справи наявні лише сканкопії оспорюваної додаткової угоди, оригінал вказаної додаткової угоди у матеріалах справи відсутній.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2021 року за клопотанням позивачки було призначено у справі судову почеркознавчу експертизу. Крім того, згідно цієї ухвали зобов`язано відповідача ТОВ «Поділля Агропродукт» надати для проведення експертизи оригінали додаткової угоди від 01 жовтня 2020 року до договору оренди землі № 376 від 29 грудня 2010 року щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:002:0070, укладених із позивачкою. Копію вказаної ухвали відповідач отримав 02.11.2021 (а.с. 67).

У зв`язку з надходженням клопотання експерта від 08.12.2021, суд шляхом постановлення ухвали від 10.01.2022, повторно зобов`язав відповідача надати оригінали додаткових угод, укладених із позивачем, які витребувані ухвалою суду (а.с. 89). Копія ухвали суду отримана відповідачем 18.01.2022 (а.с.92).

Однак, на виконання вимог ухвал суду про призначення експертизи оригінали оспорюваної додаткової угоди суду відповідачем ТОВ «Поділля Агропродукт» не було надано.

При цьому, суд першої інстанції не встановив поважних та об`єктивних причин, які б перешкоджали відповідачу ТОВ «Поділля Агропродукт» надати суду оригінали вказаних додаткових угод до договорів оренди землі для проведення почеркознавчої експертизи, відповідачем лише вказувалось про їх відсутність на підприємстві, що не може свідчити про об`єктивну неможливість надати витребовувані судом письмові докази.

Згідно повідомлення про неможливість проведення експертизи №СЕ-19/123-21/9906-ПЧ від 31 січня 2022 року експертом повідомлено суду про неможливість проведення почеркознавчої експертизи у зв`язку з ненаданням оригіналів досліджуваних документів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Статтею 109 ЦПК України передбачено, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач ТОВ «Поділля Агропродукт» фактично ухилилось від подання експерту необхідних для проведення експертизи документів, що вплинуло на неможливість проведення експертизи у справі, а тому, обґрунтовано на підставі ст. 109 ЦПК України, визнав факт непідписання позивачем додаткових угод до договорів оренди земельних ділянок, що свідчить про неукладеність цих правочинів, відсутність волевиявлення власника на передачу в оренду земельних ділянок та безпідставність користування відповідачем цим майном, а тому дійшов обґрунтованого висновку щодо права позивача як власника земельної ділянки вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні таким майном шляхом зобов`язання відповідача їх повернути.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо зареєстрованого речового права відповідача на оренду спірних земельних ділянок, оскільки відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання та підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, за змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності/іншого речового права, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності чи іншого речового права,такої підстави закон не передбачає.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Таким чином, відомості, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо речового права Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт», не відповідають реальним обставинам щодо відсутності у відповідача будь-якого речового права щодо належних позивачу земельних ділянок, оскільки правочини, на підставі яких здійснювались реєстраційні дії, є такими, що не вчинені, що є пріоритетом над записами, що містяться у Державному реєстрі.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав в межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Поділля Агропродукт» залишити без задоволення.

Заочне рішення Старосинявського районного суду Хмельницької області від 16 червня 2022 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 грудня 2022 року.

Судді: Т.О. Янчук

І.В.П`єнта

О.І. Ярмолюк