Справа № 486/613/22
Провадження № 2/467/179/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05.12.2022 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Кологривої Т.М.,
за участю секретаря судового засідання Романенко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
Згідно п. 1.1 Кредитного до Договору кредитодавець зобо`язався надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
За п. 1.2. Кредитного договору відповідачці було надано кредит у розмірі 258 856,09 грн. строком на 42 місяці.
При цьому, відповідачка зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в Паспорті кредиту №4997528, який є невід`ємною частиною цього договору.
Всі інші умови кредитного договору вкладені у Паспорті кредиту та в Умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (у редакції від 04.05.2020 р.), які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомилась до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується, підписавши цей договір.
Цей договір, Паспорт кредиту № 4997528 та Умови отримання фінансових послуг ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції від 04.05.2020 р. складають єдиний кредитний договір, примірник якого відповідачка отримала.
Проте, свої зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним відповідачка виконувала неналежно, внаслідок чого станом на 23 листопада 2021 року заборгувала позивачу 306 167, 35 грн., із яких: 58 739, 35 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 18, 55 грн. - прострочена заборгованість за річними процентами; 56 665,08 грн. - прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 188 509,51 грн. - строкова заборгованість за тілом кредиту; 0,75 грн. - строкова заборгованість за річними процентами та 2 234, 11 грн. строкова заборгованість за щомісячними процентами.
За таких обставин представник позивача просив суд стягнути вказану заборгованість із відповідачки разом із сплаченим банком судовим збором у розмірі 4 592,51 грн.
Цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передана на розгляд Арбузинського районного суду Миколаївської області на підставі ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 липня 2022 року.
Загальне позовне провадження у справі відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16 серпня 2022 року, якою призначено підготовче судове зсідання.
Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2022 року підготовче провадження було закрите, а справу призначено до розгляду по суті.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлений належно, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, паралельно висловивши свою позицію щодо підтримання висунутих позовних вимог у повному обсязі.
Крім цього, представник позивача просив провести заочний розгляд справи у разі неявки в судове зсідання належним чином повідомленої позивачки.
Відповідач в судове засідання також не з`явилась, про його дату, час і місце повідомлялась шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом місцем проживання, однак, причин свого неприбуття не повідомляла, будь - яких заяв чи клопотань, у тому числі й по суті справи, до суду не направляла.
У зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч.1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
За такого, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був.
У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із наступного.
Відповідачка згідно п. 1.3. Кредитного договору зобов`язалась сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених і в Паспорті кредиту №4997528, який є невід`ємною частиною цього договору.
Окрім цього, відповідачкою особисто було підписано Заяву - анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР», а також Паспорт кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 4997528, який, у свою чергу, визначав основні умови кредитування.
Так, згідно п.4 Паспорту сума кредитного ліміту становила 252 856,09 грн. і була надана строком на 42 місяці на будь - які законні цілі.
Також підписанням відповідачкою Паспорту кредиту було обумовлено орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту.
Процентна ставка визначалась у розмірі 5 % від суми кредиту, що становило 10 676,76 грн. Щомісячні проценти склали 2, 49 % від суми кредиту та підлягали сплаті згідно з графіком платежів.
Загальні річні проценти були обумовлені на рівні 0,01 % від суми боргу за договором і підлягали сплату згідно з графіком платежів.
Тож, загальні витрати за кредитом склали 275 162,73 грн.; орієнтовна загальна вартість за весь строк користування кредитом - 517 342,06 грн., а реальна річна процентна ставка - 54, 14 грн.
Пункт 6 Паспорта кредиту містить у собі графік платежів, тобто, інформацію про порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів і періодичність їх внесення.
Отже, суд робить висновок, що сторонами були обумовлені усі істотні умови кредитного договору, а відповідачка детально ознайомлена із його сукупною вартістю та умовами повернення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі, а кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (статті 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Отже, між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит.
Тому вирішуючи його по суті, суд ураховував наступне.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
А згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із ст. 1054, ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позичкодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Факт отримання кредиту відповідачкою у банку та використання нею цих коштів достовірно підтверджений матеріалами справи, зокрема, розрахунком заборгованості та платіжними дорученнями від 13 жовтня 2020 року ( а.с. 74-76).
Із цього ж таки розрахунку слідує й те, що відповідачка, взявши на себе зобов`язання щодо повернення кредиту і сплати процентів за його використання, належно їх не виконувала.
Загалом відповідачка на виконання зобов`язань за кредитним договором внесла 30 800,00 грн., із яких 8,29 грн. було списано банком у рахунок погашення річних процентів, 25 184, 48 грн. - у рахунок погашення щомісячних процентів та 5 607, 23 грн. - у рахунок погашення частини тіла кредиту, що слідує із довідки №8571682 - SG від 22 вересня 2022 року.
Згідно бухгалтерської довідки здійснено оплату початкових процентів у сумі 10 676,76 грн. ( а.с. 77).
Водночас, із розрахунку заборгованості слідує, що вказана сума погашень буда внесена відповідачкою у період з 12 жовтня 2020 року по 12 лютого 2021 року.
З 13 лютого 2021 року відповідачка припинила виконання умов договору щодо повернення кредиту та сплати процентів.
Внаслідок такого станом на 23 листопада 2021 року у неї виникла заборгованість перед позивачем на загальну суму 306 167, 35 грн., із яких: 58 739, 35 грн. - прострочена заборгованість за тілом кредиту; 18, 55 грн. - прострочена заборгованість за річними процентами; 56 665,08 грн. - прострочена заборгованість за щомісячними процентами; 188 509,51 грн. - строкова заборгованість за тілом кредиту; 0,75 грн. - строкова заборгованість за річними процентами та 2 234, 11 грн. строкова заборгованість за щомісячними процентами.
Розмір цієї заборгованості суд вважає належно підтвердженим шляхом надання детального розрахунку заборгованості, виписки з особового рахунку за Кредитним договором №862499528 від 12 жовтня 2020 року та довідки № 8571682- SG від 22 вересня 2022 року.
29 вересня 2021 року позивач направляв на адресу відповідачки досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, проте, остання, як слідує із матеріалів справи залишилась без задоволення.
Отже, перевіривши правильність нарахування позивачем суми заборгованості за простроченим і строковим тілом кредиту, а так само і за простроченими і строковими процентами (річними і щомісячними), суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідачка допустила порушення прав позивача через неналежне виконання нею умов кредитного договору.
Стосовно ж стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 4 592,51 грн., то суд виходив із правила, установленого ч.1 ст. 141 ЦПК України, за яким судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Тому, з відповідачки на користь позивача належить стягнути 4 592, 51 грн. судового збору, що становить 1,5 % ціни позову.
На підставі викладеного,керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 279 ЦПК України, суд
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр Фінансових Рішень» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду області на протязі 30 днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.М. Кологрива