Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/834/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.03.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Надопта А.А.,

секретар судового засідання Онисько С.С.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Виноградівська державна нотаріальна контора про визнання права на спадкове майно.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 .

Заповіт батько позивача не залишав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Батьку позивача за життя належала земельна ділянка: площею 0.82 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначене стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 039705 від 08.12.2000 року , згідно якого ОСОБА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.82 га розташовану на території Чепівської сільської ради.

Після смерті батька весь ризик та тягар утримання спадкового нерухомого майна позивач здійснює одноосібно, фактично він вступив в володіння згаданою земельною ділянкою відразу після смерті батька.

Мати позивача- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сестра позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідачі по справі не заперечують щодо прийняття позивачем спадкового майна.

Інших спадкоємців передбачених сі..1241 ЦК України немає.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно оформити спадкові права у встановленому порядку позивач не може, в зв`язку з тим що після смерті віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю не вдалося. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Позивач ОСОБА_1 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно у підготовче судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленими своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явилися, однак до суду подали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та про визнання заявленого позову.

Представник Виноградівської державної нотаріальної контори про день, час та місце розгляду справи будучи належним чином повідомленим своєчасно, у підготовче судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в підготовчому судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши її дійсні обставини, оцінивши докази в їх сукупності, оглянувши заяви сторін, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У судовому засіданні належними та допустимими доказами встановлено наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_1 .

Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача виданого Непівською с/р , Виноградівського району, Закарпатської області , серії НОМЕР_1 від 27.11.1991 року , зроблено запис за №51.

Разом з батьком на день смерті проживав позивач, що підтверджується довідкою виданою Пийтерфовлівською с/р. Берегівського району Закарпатської області № 565 від 21.12.2022 року.

Заповіт батько позивача не залишав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець. Який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку , встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив відмову від неї.

Згідно положень ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Батьку позивача за життя належала земельна ділянка: площею 0.82 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначене стверджується копією Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗК № 039705 від 08.12.2000 року , згідно якого ОСОБА_1 , передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.82 га розташовану на території Чепівської сільської ради.

Після смерті батька весь ризик та тягар утримання спадкового нерухомого майна позивач здійснює одноосібно, фактично він вступив в володіння згаданою земельною ділянкою відразу після смерті батька.

Мати позивача- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сестра позивача - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідачі по справі не заперечують щодо прийняття позивачем спадкового майна.

Інших спадкоємців передбачених сі..1241 ЦК України немає.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно оформити спадкові права у встановленому порядку позивач не може, в зв`язку з тим що після смерті віднайти оригінал державного акту на право приватної власності на землю не вдалося. У той же час через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлений можливості оформити прийняття спадщини у регламентованому порядку.

Пунктом 1 ч.2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положення п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом . усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме в порядку спадкування є неможливістю спадкоємцями , які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2015 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Право на спадкування вимикає у день відкриття спадщини. При спадкуванні :за законом майно переходить до зазначених в законі спадкоємців відповідно до встановленої черговості, тобто точно визначеного кола осіб, котрі спадкують одночасно.

У відповідності до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно визначення поняття спадкування у ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), таким є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені після відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

В п.3.1 узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Разом з тим. згідно п.6 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовсгановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно.

Згідно положеньч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За запитом в архіві Відділу у Виноградівському ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту приватної власності на землю серії І-ЗК 039705 від 08.12.2000 року, який підтверджує належність на праві власності спадкоємцю земельної ділянки

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), значено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

З урахуванням всього вищевикладеного, суд прийшов до переконання, що існують обставини, які є підставою для задоволення заявленного позову.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 43, 49, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканцем АДРЕСА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0.82 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташовану на території Чепівської сільської ради, Берегівського району. Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Текст повного рішення складено 23.03.2022 року.

ГоловуючийА. А. Надопта