Провадження № 2/752/3476/22
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

13.07.2022 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Шевченко Т.М.

з участю секретаря Солодовник Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

у вересні 2021 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за спожиту теплову енергію у розмірі 43 891,70 грн.; пеню у розмірі 2 241,40 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 3 668,60 грн.; три відсотки річних у розмірі 1 506,15 грн.; судовий збір у розмірі 2 270 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено про те, шо 09.12.2019 року між КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір № 540159-10 на постачання теплової енергії, відповідно до умов якого позивач зобов?язався поставити теплову енергію відповідачу для потреб опалення, вентиляції та гарячого водопостачання, а відповідач зобов?язався отримати її та оплатити відповідно до умов договору.

За умовами договору позивач зобов?язувався постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком № 1 до договору. Відповідач зобов?язувався додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, визначених у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії. Облік споживання відповідачем теплової енергії здійснюється згідно із Законом України «Про комерційний облік».

Об?єкт теплопостачання знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт надання теплової енергії у приміщення, належне відповідачу, підтверджується обліковими картками, актами приймання передавання товарної продукції у спірний період, корінцями нарядів на включення/відключення опалення у опалювальний сезон за спірний період, актами прийняття теплового вузла обліку та про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, відомостями реєстрації параметрів теплоспоживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що відповідач, порушуючи умови договору, не вносив плату за спожиту теплову енергію, в результаті чого за період з березня 2020 року по червень 2021 року утворилась заборгованість у розмірі 43 891,70 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 06.09.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 127-128).

22.10.2021 року до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначає про протиправне нарахування позивачем заборгованості за теплову енергію, оскільки теплова енергія фактично не споживалась у об?єкті за адресою: АДРЕСА_1 в опалювальному сезоні 2020/2021 року. Тобто, відповідач фактично не користувався житлово-комунальною послугою, а відтак не має обов?язку щодо оплати такої послуги.

Відповідач зазначає, що нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , обладнане теплолічильником, який є новим, справним, встановлений забудовником, однак, вказаний теплолічильник не було взято на комерційний облік СП «Енергозбут» КП «Київтеплоенерго», про що не було повідомлено ОСОБА_1 .

Відповідачем кожного місяця подавались звіти до позивача про те, що теплова енергія в опалювальному сезоні 2020/2021 не споживалась, що фіксувалось лічильником, який стоїть на комерційному обліку згідно акту від 21.07.2020 року, згідно показників якого кількість спожитої теплової енергії зафіксовано на позначці 0,054 Гкал.

Заявами від 17.03.2021 року, 25.06.2020 року, 21.04.2020 року відповідач повідомляв позивача про те, що приміщення за вказаною адресою не опалювалось, тепловою енергією відповідач не користувався з посиланням на покази лічильника.

Крім того, відповідач зазначає, що на підставі його заяви від 02.10.2020 року об?єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення № 270 по АДРЕСА_1 переведено у об?єкт житлової нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 , у зв?язку із чим 02.10.2020 року укладено з КП «Київтеплоенерго» новий договір на постачання теплової енергії № 00101. Однак, позивач протиправно розраховує заборгованість за спірний період за попереднім договором від 01.03.2020 року без врахування зміни об?єкта теплопостачання.

За наведених обставин, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю (а.с. 132-138).

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2021 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження (а.с. 170).

23.11.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представником позивача зазначено обставини, аналогічні поданому позову, нових аргументів на заперечення відповідача не викладено (а.с. 183-186).

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила суд задовольнити позовні вимоги з підстав, вказаних у позові.

Відповідач у судове засідання не з?явився, про причини неявки суд не повідомляв.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд надходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 22.05.2018 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_1 набув право власності на об?єкт нерухомого майна - нежитлове приміщення (творча майстерня), площею 52,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . Вказані обставини стверджуються копією договору купівлі-продажу, посвідченого 22.05.2018 року державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори за реєстровим номером 1921 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.05.2018 року № 124807403 (а.с. 95-97).

09.12.2019 року між КП «Київтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір на постачання теплової енергії № 540159-10 (далі - договір № 540159-10), предметом за умовами якого є постачання, користування та своєчасна оплата в повному обсязі спожитої теплової енергіїна умовах, передбачених договором (а.с. 35-41).

Згідно п.п. 2.2.1 договору № 540159-10, КП «Київтеплоенерго» зобов?язувалось постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в обсягах та згідно додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.п. 2.3.1, 2.3.2 договору № 540159-10 ОСОБА_1 зобов?язувався додержуватись кількості споживання теплової енергії по кожному параметру в обсягах, які визначені у додатку № 1 до договору, не допускаючи їх перевищення, та своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії; виконувати умови та порядок оплати в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку № 4 до договору.

За умовами п.п. 5.2 договору № 540159-10, абонент, що має вузол обліку теплової енергії, щомісячно надає теплопостачальній організації звіт по фактичному споживанню теплової енергії, в терміни, передбачені у додатку № 1 до договору.

Відповідно до п.п. 8.1, 8.4 договору № 540159-10 договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 15 квітня 2021 року. Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.09.2018 року. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін.

За умовами п.п. 9.2 договору № 540159-10 теплопостачальна організація призначає відповідального представника в особі начальника РВЗ № 5 Славицького В.Ю. для постійного зв?язку та узгодження всіх питань, пов?язаних з виконанням умов договору.

У додатку № 1 до договору № 540159-10 сторонами визначено обсяги постачання теплової енергії (а.с. 41).

Додатком № 3 до договору № 540159-10 обумовлено тарифи на теплову енергію, відповідно до якого тариф для потреб опалення складає 1511,40 грн./Гкал (а.с. 43).

У додатку № 4 до договору № 540159-10 сторонами обумовлено порядок розрахунків за теплову енергію, відповідно до якого оплата здійснюється на окремі рахунки за кожною тарифною групою окремо. Абонент щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в ЦОК за адресою: АДРЕСА_4 облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітний період, акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду, акт виконаних робіт (а.с. 44).

Додатком № 8 до договору № 540159-10 визначено об?єкт, до якого здійснюється постачання теплової енергії, - нежитлове приміщення, площею 52,3 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 46).

Представником позивача додано до позову копію акту № 839 прийняття теплового вузла обліку, підписаного 17.11.2017 року представниками РТМ «Голосієво» СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» та ТОВ «Північно-Український Будівельний Альянс», відповідно змісту якого прийнято в експлуатацію тепловий вузол обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 48).

Суд звертає увагу, що у даному спорі об?єкт теплопостачання знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем в розпорядження суду надано копію акту прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення від 21.07.2020 року, особовий рахунок № НОМЕР_1 , складений інженером РСЗВ № 5 ОСОБА_3, в присутності споживача ОСОБА_1 , про встановлення за адресою: АДРЕСА_3 , засобу обліку типу SKS-3, № 00080023, пломба повірки 24.08.2017 року; зафіксовано наступні показники: енергія - 0,054 ГКал. (а.с. 144).

28.04.2021 року на об?єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , демонтовано засіб обліку теплової енергії № 00080023, про шо складено відповідний акт (а.с. 145).

17.05.2021 року на об?єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено засіб обліку теплової енергії № 00080023, про що 17.05.2021 року складено акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії для потреб опалення окремого приміщення, підписаний слюсарем-сантехніком РВЗ № 5 ОСОБА_2 та представником споживача (а.с. 146).

У поданому позові, позивач не конкретизує обставини щодо встановлення засобу обліку теплової енергії на об?єкті теплопостачання, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з тим, матеріали цивільної справи на аркуші справи 149 наявний рахунок-повідомлення від 01.07.2021 року, у графі «Найменування послуг» якого вказано заводський номер лічильника 00080023.

У зв?язку із чим, суд надходить до висновку про те, що позивачу було достовірно відомо про встановлення на об?єкті теплопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні, що належить відповідачі, засобу обліку теплової енергії № 00080023.

Крім того, матеріали справи містять копії заяв ОСОБА_1 від 21.04.2020 року, 25.06.2020 року, 17.03.2021 року, з якими останній звертався до КП «Київтеплоенерго», в яких зазначав про встановлення засобу обліку теплової енергії у належному йому приміщенні, не врахування звітів та показань засобу обліку теплової енергії, фактичне не використання теплової енергії та опалення (а.с. 153-157).

Листом від 07.07.2020 року КП «Київтеплоенерго» повідомило ОСОБА_1 про те, що на підприємстві відсутній акт прийняття на комерційний облік вузла обліку теплової енергії. Тому кількість тепла для потреб опалення нежитлових приміщень в опалювальні періоди 2018-2019 рр. та 2019-2020 рр. визначалась шляхом розподілу між споживачами обсягів теплової енергії, згідно з показаннями загальнобудинковоготеплолічильника за вищевказаною адресою (а.с. 157).

Разом з тим, судом встановлено, що при укладенні 09.12.2019 року між сторонами договору № 540159-10, сторони визначили відповідального представника теплопостачальної організації - начальника РВЗ № 5 Славицького В.Ю.

Також судом встановлено, що 21.07.2020 року за участю інженера РСЗВ № 5 ОСОБА_3 , в присутності споживача ОСОБА_1 , встанволено за адресою: АДРЕСА_3 , засобу обліку теплової енергії типу SKS-3, № 00080023, про що інженером РСЗВ № 5 ОСОБА_3 складено відповідний акт.

Відтак, встановлення вперше засобу обліку теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні, що належить ОСОБА_1 , відбувалось за участю відповідальної особи - представника теплопостачальної організації. В подальшому теплопостачальною організацією в рахунку-повідомленні від 01.07.2021 року, у графі «Найменування послуг», відображався заводський номер лічильника 00080023.

Крім того, судом встановлено, що об?єкт теплопостачання - нежитлове приміщення № 270, загальною площею 52,3 кв.м., у будинку АДРЕСА_1 , переведено у об?єкт житлової нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 , що стверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.10.2020 року (а.с. 158).

У зв?язку із вказаним, між сторонами 02.10.202020 року укладено новий договір на постачання теплової енергії № 00101.

Правовідносини у сфері постачання теплової енергії регулюються Законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 року № 1198, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року (далі - Правила).

За змістом положень ст. 1 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; суб?єкти відносин у сфері теплопостачання - фізичні та юридичні особи незалежно від організаційно-правових форм власності, які здійснюють виробництво, транспортування, постачання теплової енергії, теплосервісні організації, споживачі, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування; теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об?єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

Відповідно до положень ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно п. 8 Правил, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформлюється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої воді і водовідведення.

За змістом положень п. 9 Правил, у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацію, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік.

Згідно п. 12 Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії у багатоквартирному будинку, де окремі або всі квартири обладнані квартирними засобами обліку теплової енергії, споживачі, які не мають таких засобів обліку та які не передали виконавцю показання квартирних засобів обліку теплової енергії, оплачують таку послугу за показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії пропорційно опалювальній площі (об?єму) квартири, не враховуючи витрати теплової енергії виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат тепла за показаннями усіх квартирних засобів обліку.

Плата за послугу нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, а у разі його відсутності (несправності) за нормативами (нормами) споживання у таких випадках: у разі відсутності засобів обліку теплової енергії, встановлених у квартирі (будинку садибного типу); у разі несправності квартирних засобів обліку, що не підлягають усуненню, з моменту її виявлення; у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період з подальшим перерахунком відповідно до п. 18 Правил.

Відповідно до п. 18 Правил, після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається у платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування.

Правилами визначено, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без врахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абз. 5 п. 16 Правил.

Відтак, чинним законодавством не передбачено нарахування споживачу вартості послуг з постачання теплової енергії у випаду, якщо в квартирі встановлено квартирний засіб обліку теплової енергії, який є справним.

Крім того, законом передбачено, що у разі відсутності у виконавця показань квартирних засобів обліку теплової енергії за розрахунковий період, плата за послуги нараховується згідно з показаннями будинкового засобу обліку теплової енергії, але в подальшому після отримання показань квартирних засобів обліку підлягає перерахунку.

Як встановлено судом, у належному відповідачу приміщенні з 21.07.2020 року засіб обліку теплової енергії № 00080023, який є справним. Доказів зворотного матеріали справи не містять.

Крім того, в ході судового розгляду встановлено, що відповідач неодноразово звертався до позивача із заявами, в яких зазначав про наявність засобу обліку теплової енергії, встановленого у об?єкті теплопостачання, та повідомляв показники спожитого тепла відповідно до нього.

Такі показники при здійсненні розрахунку заборгованості позивачем всупереч положень закону враховано не було.

Так само, позивачем не враховано і ту обставину, що з жовтня 2020 року об?єкт теплопостачання - нежитлове приміщення № 270 у будинку АДРЕСА_1 переведено в об?єкт житлової нерухомості - квартиру АДРЕСА_2 , у зв?язку із чим між сторонами укладено новий договір на постачання теплової енергії № 00101.

З матеріалів справи вбачається, що засобом обліку теплової енергії № 00080023 зафіксовано, що відповідачем фактично не використовувалась теплова енергія на об?єкті теплопостачання, тобто, не отримувалась і відповідна послуга.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 322 ЦК України).

Статтею 179 ЖК Української РСР визначено, що користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюються з обов`язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року зі змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, власники квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Отже, власник житлового приміщення несе також обов`язок з витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

Так, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, відповідно до якої цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією продовжують цивільні права та обов`язки.

Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону, чинної на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загальногокористування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов`язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг, зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обов`язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов`язком виконавця надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Порядок оплати за житлово-комунальні послуги був визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Розмір плати за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюється залежно від капітальності, рівня облаштування та благоустрою.

У відповідності до частини першої статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції Закону, чинної на час пред`явлення позову та вирішення спору) надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Статтею 7 цього Закону визначені права і обов`язки споживача (індивідуального споживача), зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а обов`язком - оплата наданих житлово-комунальних послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно із частиною першою статті 9 даного Закону України споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 ЖК Української РСР.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Зазначене узгоджується з висновком, викладеним у постановах Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13 та від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15.

З урахуванням викладеного, суд надходить до висновку про протиправність нарахування позивачем заборгованості за спожиту теплову енергію за договором № 540159-10 від 01.03.2020 року на постачання теплової енергії у нежитлове приміщення № 270 у будинку АДРЕСА_1 , відтак, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25 липня 2022 року.

Суддя: