Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

м. Харків

справа № 638/17215/21

провадження № 2/638/2950/22

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Яковлевої В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Федорова О.В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління національної поліції у Харківській області, Державна казначейська служба України, Харківська обласна прокуратура,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, заподіяної органом досудового розслідування,

установив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Головного управління національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, заподіяної органом досудового розслідування.

Позовна заява мотивована тим, що у провадженні Харківського районного управління поліції № 3 Головного управління національної поліції у Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого статтею 356 КК України, у якому він має статус потерпілого.

Зазначає, що органом досудового розслідування - Харківським РУП № З ГУНП в Харківській області належним чином не розслідується, а слідчі та процесуальні керівники допускають систематичну протиправну бездіяльність стосовно розслідування даного кримінального провадження та надмірну тривалість досудового розслідування. Він є людиною похилого віку, має хронічні захворювання, тривалий час намагається отримати захист своїх прав у правоохоронних органах. Досудове розслідування кримінального провадження починаючи з 2019 року по цей час не проводиться, що триває більше чотирьох років. Розумність тривалості досудового розслідування повинно визначатись у контексті відповідних обставин справи та з огляду на критерії, передбачені прецедентною практикою ЄСПЛ.

Таке порушення приписів законів посадовими особами правоохороного органу стала спричинило прогресування хвороби, завдало шкоди здоров`ю, душевних страждань у зв`язку із чим позивачу спричинено моральну шкоду. Систематичне прийняття рішень без проведення комплексу слідчих (розшукових) дій згідно вимог КПК України має причинний зв`язок між бездіяльністю та завданням моральної шкоди. Крім того, жодних слідчих та процесуальних дій після скасування постанови про закриття кримінального провадження не виконано. Орган досудового розслідування не виконує ухвали слідчих суддів, допускають тяганину при виконання своїх обов`язків.

Крім того, вказує на те, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на Державу.

Позивач вказує на те, що у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 641/8857/17, від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц зазначено про те, що у справах про відшкодування шкоди Державою остання бере участь як відповідач, завданої через той орган, діянням якого завдано шкоду. Залучення або незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби України чи її територіального органу не випливає на правильність визначень належного відповідача у справі, оскільки відповідачем у справі є Держава, що відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц.

Таким чином, належним відповідачем у справі про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, є Держава, як учасник цивільних відносин в особі органу, якого позивач зазначає порушником своїх прав, а кошти на відшкодування шкоди Державою підлягають стягненню з державного бюджету України.

Вказує на причинно-наслідковий зв`язок між протиправною бездіяльністю та спричиненою моральною шкодою, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості просить стягнути з відповідачів моральну шкоду, завданою бездіяльністю та надмірною тривалістю досудового розслідування, в розмірі 30 000 грн.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, заподіяної органом досудового розслідування за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача - Головного управління національної поліції у Харківській області, Гвоздецька О. М. подала до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити в повному обсязі.

Відзив мотивовано тим, що позивач звернувся до суду з позовом щодо стягнення з Державного бюджету України через Казначейську службу України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 30 000,00 грн.

Позивач є потерпілим у кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого статтею 356 КК України, яке, на думку позивача, органом досудового розслідування (Харківським РУП № 3 ГУНП в Харківській області) належним чином не проводиться.

Вказане призводить позивача до відвідування органу досудового розслідування, прокуратури та суду протягом 4 років, звернення з клопотаннями, що призвело до моральних страждань.

ОСОБА_1 вважає, що системність прийняття органом досудового розслідування відповідних рішень, без проведення комплексу слідчих (розшукових) дій, згідно з чинним КПК України, має причинний зв`язок між бездіяльністю та завданням йому моральної шкоди, вираженої в нервовому потрясінні, почались збої в роботі серцево-судинної системи, душевних стражданнях, прийомом великої кількості ліків, і це все відобразилось негативно на стані здоров`я в цілому.

Також позивач вважає, оскільки досудове розслідування носить формальний характер, в якому не здійснюються слідчі або розшукові дії, то його права порушуються і вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає компенсації складає 30 000,00 грн.

З такою позицією позивача Головне управління Національної поліції в Харківській області не погоджується, виходячи наступного.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 580-УІІІ поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною першою статті 8 Закону № 580-УІІІ передбачено, що поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини шостої статті 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

У частині першій статті 1167 визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено законодавцем у статті 23 ЦК України.

Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Як роз`яснено в п.п. 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Фактичною підставою для відшкодування моральної шкоди є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого, з урахуванням особливостей, передбачених статті 1176 ЦК України є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювана шкоди. Шкода - це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною - є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала.

В деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Отже, позивач повинен довести протиправність поведінки відповідача, наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Аналогічна позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» в якому зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана та чим це підтверджується, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

В своїй позовній заяві позивач зазначив, що ним, як потерпілим по кримінальному провадженню, заявлені клопотання з проханням вчинити певні слідчі (процесуальні) дії, які, на думку позивача, ігноруються органом досудового розслідування, також у встановлені строки постанови про відмову або про задоволення заявлених клопотань на надаються, внаслідок чого бездіяльність слідчого неодноразово оскаржувалась в судовому порядку.

Відповідно до довідки по кримінальному провадженню № 0005030 від 13 жовтня 2017 року, наданої сектором дізнання Харківського РУП № 3, встановлено, що під час розслідування кримінального провадження ОСОБА_1 заявлялось безліч клопотань в порядку статті 220 КПК України (29.01.2018, 01.01.2018, 02.11.2017, 20.10.2018, 25.10.2018, 02.01.2018, 23.01.2019, 09.01.2019, 05.03.2019, 18.04.2019, 22.05.2019, 08.07.2019, 08.07.2019, 19.06.2019, 15.07.2020, 17.02.2020, 02.03.2020, 25.02.2020, 28.02.2020, 05.03.2020, 10.08.2020, 10.09.2020, 19.10.2020, 07.02.2022).

Однак, відповідно до долучених позивачем копій ухвал Дзержинського районного суду м. Харкова встановлено, що лише дві з них, від 16 квітня 2019 та від 26 лютого 2018 року, стосувались органу досудового розслідування, а саме зобов`язанням надати відповіді на заявлені ОСОБА_1 клопотання. При цьому вказаними судовими рішеннями бездіяльність ані слідчого, ані дізнавача ХРУП № 3 протиправною не визнавалась.

Крім того, відповідно до отриманої від Харківського РУП № 3 довідки по кримінальному провадженню встановлено, що по матеріалам кримінального провадження № 0005030 проводиться досудове розслідування, проводяться передбачені чинним Кримінально-процесуальним кодексом України слідчі та процесуальні.

Отже, досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні проводиться планово, клопотання потерпілого розглянуті в установлений чинним Кримінально процесуальним кодексом України строк та прийняті відповідні рішення.

Крім того, на сьогоднішній день відсутні будь-які рішення суду, чи прокуратури, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності посадових осіб ГУНП в Харківській області та Харківського районного управління поліції № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області у відношення до позивача.

З приводу посилань ОСОБА_1 на моральні страждання під час звернення до суду, в порядку визначеному КПК України зі скаргами, можна зазначити наступне, що право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування гарантовано статтею 303-307 Кримінального процесуального кодексу України.

Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Чинний КПК України не передбачає оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали слідчого судді про задоволення скарги заявника (потерпілого). Така ухвала є остаточною, не з метою позбавлення слідчого, прокурора права на її перегляд вищою судовою інстанцією та перевірки законності і обґрунтованості ухвали слідчого судді, а задля забезпечення реалізації заявником права на вирішення його заяви (клопотання) у відповідності із нормами процесуального закону, якими регулюється вирішення цього питання.

Реалізація позивачами своїх процесуальних прав під час досудового розслідування, не є підставою для відшкодування моральної шкоди.

У постанові Верховний Суд в своїй постанові від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19 вказав, що наявність певних недоліків у процесуальній діяльності посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 17 квітня 2020 року у справі № 227/4408/19 вбачається, що реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування та задоволення слідчим суддею таких скарг, не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди. Зокрема, сам по собі факт скасування слідчим суддею за скаргою позивача постанов слідчого, винесених при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні, беззаперечно не свідчить про завдання моральної шкоди позивачу та її розмір.

Оскарження позивачем бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні та визнання незаконною бездіяльність органів досудового слідства в судовому порядку, та не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди.

Аналогічну правову позицію висловлено Верховним Судом у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 243/9826/16-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 233/4186/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 646/5224/17, від 26 вересня 2018 року у справі № 638/12068/16-ц, від 04 липня 2018 року у справі № 614/2328/17.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 641/76/18 зазначено, що факт винесення слідчим суддею процесуальних ухвал, якими за результатами розгляду скарг позивачів зобов`язано відповідачів вчинити певні процесуальні дії, не тягне наслідок цивільно-правового характеру і не може бути доказом того, що дії та бездіяльність відповідачів заподіяли позивачам моральної шкоди. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, внаслідок якого постановлені ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідачів і притягнення їх до відповідальності.

Крім того, в своїй позовній заяві позивач зазначив, що відвідування органу досудового розслідування, прокуратури та суду вже на протязі 4 років, а також неодноразові звернення до суду в порядку визначеному КПК України зі скаргами, призвели до моральних страждань ОСОБА_1 , яка полягає у нервовому потрясінні, душевних стражданнях, почались збої в роботі серцево-судинної системи, прийомом великої кількості ліків, і це все відобразилось негативно на стані здоров`я в цілому.

З приводу вказаних посилань, необхідно зазначити, що необхідність відвідування позивачем органу досудового розслідування пов`язано, перш за все, з наявністю кримінального провадження, відкритого за заявою самого ОСОБА_1 .

Розслідування кримінального провадження само по собі передбачає поїздки потерпілого до органу досудового розслідування для проведення відповідних слідчих дій за його (потерпілого ) участю з метою швидкого, повного та неупередженого розслідування, що є завданням кримінального провадження, відповідно до статті 2 КПК України.

Отже, підсумовуючи викладене, можна зробити висновок, що причиною відвідування позивачем органу досудового розслідування послугувало, перш за все, наявність кримінального провадження, відкритого за заявою самого ОСОБА_1 .

А тому, твердження позивача щодо завдання йому моральної шкоди не підтверджується об`єктивними даними, а саме: відсутня протиправна поведінка відповідача - відвідування органу досудового розслідування позивачем пов`язано з розслідування кримінального провадження, де останній є потерпілим, на якого, окрім прав, покладені ще й обов`язки, передбачені статтею 57 КПК України. Крім того, реалізації позивачем своїх прав, передбачених чинним КПК України (звернення з клопотаннями в порядку статті 220 КПК України або оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування гарантовано статтею 303-307 КПК України) не свідчить про протиправну поведінку з боку відповідача; відсутній причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди (відповідача) та шкодою, завданою ОСОБА_1 - в даному випадку дії відповідача не можуть бути визнані протиправними, бо відповідачем не вчинено жодних дій, які спричинили негативні наслідки для позивача, з настанням яких останній звернувся з відповідною заявою до органів поліції.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди); відсутній факт завдання моральної шкоди позивачу- посадовими особами ГУНП в Харківській області не вчинялось жодних дій, спрямованих на завдання шкоди ОСОБА_1 та членам його родини (існування якої позивачем не доведено відповідними доказами, долученими до позову), бо відповідно до статті 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно зазначеної норми права моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; в діях відповідача відсутня вина - відвідування ОСОБА_1 органу досудового розслідування, пов`язано перш за все з розслідуванням кримінального провадження, де останній є потерпілим, який має не тільки права, передбачені чинним КПК України, а й обов`язки.

Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Тобто, розмір відшкодування моральної шкоди не може визначатися по аналогії із іншими справами.

В своєму позові позивач зазначив, що на закупівлю ліків, для підтримання свого здоров`я він витратив 25 000,00 грн, на підтвердження чого надав копії фіскальних чеків, більша частина з яких має погану якість, та є нечитабельною.

Кожні 6 місяців останній проходить медичне обстеження, що включає в себе електрокардіограму та ультразвукове дослідження на загальну суму 1600,00 грн.

Відповідно до долучених позивачем медичних документів вбачається, що проблеми зі здоров`ям у ОСОБА_1 були встановлені ще у 2011 році, у зв`язку з чим останній неодноразово проходив лікування в медичних установах. Тобто, проходити додаткове медичне обстеження позивач повинен не у зв`язку з тривалістю досудового розслідування, а у зв`язку з поганим станом здоров`я, до настання якого орган досудового розслідування жодного відношення не має. Крім того, в позовній заяві позивачем не зазначено, які ж дії Головне управління Національної поліції в Харківській області разом з Харківським районним управлінням поліції № 3 були вчинені, що потягли за собою захворювання, на лікування яких позивач покупав вказані ліки.

Належних і допустимих доказів спричинення ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок бездіяльності службових осіб Харківського РУП № 3 ГУ Національної поліції в Харківській області та розміру такої шкоди як позовна заява, так і долучені до неї копії документів не містять.

Отже, в своїй позовній заяві, позивач обмежився лише загальними посиланнями на бездіяльність органів досудового розслідування та завданням такою бездіяльністю моральної шкоди, не довівши належними, допустимими та достовірними доказами ні факту наявності такої шкоди, ні погіршення здібностей позивача або позбавлення можливості реалізовувати свої звички і бажання, порушення нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, настання інших негативних наслідків, наявність причинного зв`язку між протиправною бездіяльністю, на його думку, слідчого та можливим завданням такої шкоди.

Таким чином, вважає, що позивачем не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями посадових осіб ГУНП в Харківській області та можливою моральною шкодою, на наявність якої він вказує.

У судовому засіданні ОСОБА_1 позовну заяву підтримав, просив задовольнити позовні вимоги повністю, з підстав, викладених у позові.

У судовому засіданні представник відповідача - Головного управління національної поліції у Харківській області Гвоздецька О. М. у задоволенні позову просила відмовити повністю.

26 жовтня 2022 року подала через канцелярію суду заяву, в якій просить подальший розгляд справи проводити без участі представника Головного управління національної поліції у Харківській області.

21 жовтня 2022 року (здано на пошту 17 жовтня 2022 року) представником відповідача - Харківської обласної прокуратури Крупською К.М. подано відзив на позовну заяву, в якому в задоволенні позову просила відмовити повністю. Як свідчать матеріали справи, Харківською обласною прокуратурою пропущено процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке вручено 17 серпня 2022 року. При цьому клопотання про поновлення процесуального строку представником відповідача не заявлено, а тому відзив до уваги суд прийняти не може.

У судовому засіданні прокурор у задоволенні позову просила відмовити повністю.

У судове засідання представник відповідача - Державної казначейської служби України не з`явився, про день, місце та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 Овод К.К., яка полягала у нерозгляді клопотання протиправною. Зобов`язано прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 Овод К.К. розглянути клопотання ОСОБА_1 від 23 січня 2019 року та повідомити його про результати розгляду.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність прокурора Харківської місцевої прокуратури №1 Шевцової К.В. задоволено частково.

Зобов`язано процесуального керівника по кримінальному проступку № 0005030 від 13 липня 2017 року закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005030 від 13 липня 2017 року та прийняти одне з рішень передбачених главою 24 КПК України в строк до 25 грудня 2020 року.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 16 січня 2020 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність службових осіб прокуратури задоволено. Зобов`язано компетентних осіб прокуратури Харківської області внести відповідні відомості за заявою ОСОБА_1 від 18 грудня 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 11 грудня 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Постанову слідчого СВ Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області Русакова А.В. від 08 липня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України скасовано. Кримінальне провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року направлено до СВ Шевченківського ВП Головного Управління Національної поліції в Харківській області для організації проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 травня 2019 року скаргу потерпілого ОСОБА_1 щодо неправомірних дій посадових осіб Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області, обмеження строку досудового розслідування задоволено.

Обмежено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, зобов`язавши службову особу Шевченківського ВП ГУ Національної поліції в Харківській області, в провадженні якої воно знаходиться, завершити досудове розслідування та прийняти остаточне рішення протягом 60 днів з моменту проголошення вказаної ухвали.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2019 року скаргу потерпілого ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області, а саме у не розгляді клопотання про проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України задоволено. Зобов`язано слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Русакова А.В. у кримінальному проваджені №0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 від 25 жовтня 2018 року у встановлений законом строк та спосіб про проведення слідчих дій.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2018 року скаргу потерпілого ОСОБА_1 скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотань у належний спосіб в рамках кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України задоволено.

Зобов`язано відповідальну службову особу СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області в рамках кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України розглянути клопотання потерпілого ОСОБА_1 у встановлений законом строк та спосіб.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року скаргу потерпілого ОСОБА_1 задоволено. Постанову інспектора СД Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області Галіщева М.В. від 24 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження №0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.356 КК України скасовано. Кримінальне провадження №0005030 від 13 жовтня 2017 року направити до сектора дізнання Шевченківського ВП Головного Управління Національної поліції в Харківській області для організації проведення подальшого досудового розслідування.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2017 року скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність уповноважених осіб Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань повідомлення про злочин задоволено. Зобов`язано уповноважених осіб Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про злочини, згідно заяви ОСОБА_1 від 19 вересня 2017 року, отриманої Шевченківським ВП ГУ НП в Харківській області 19 вересня 2017 року.

Матеріали справи також містять квитанції (фіскальні чеки) на закупівлю ліків на загальну суму 30 000 грн.

09 липня 2021 року за вих. № 09/1-388-18 на адресу ОСОБА_1 начальником управління обласної прокуратури І. Чуб направлено відповідь, відповідно до якої, обласною прокуратурою в межах компетенції розглянуто Ваші звернення від 10 червня 2021 року та 18 червня 2021 року щодо стану розслідування в кримінальному провадженні та з інших питань.

Повідомлено, що дізнавачем Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за статтею 356 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року зобов`язано закінчити досудове розслідування та прийняти одне з рішень, передбачених главою 24 КПК України в строк до 25 грудня 2020 року.

За наслідками досудового розслідування та на виконання вказаної ухвали суду дізнавачем на підставі п. 2 частиною першою статті 284 КПК України 24 грудня 2020 року винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року постанову про закриття провадження скасовано. Наразі досудове розслідування відновлено, вживаються заходи, спрямовані на усунення недоліків, визначених у вищезазначеній ухвалі суду. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова.

Також роз`яснено вправо в порядку статті 214 КПК України звернутись із відповідною заявою до органу, уповноваженого розпочинати розслідування. Відповідно до вимог ст. ст. 303-307 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування оскаржуються до слідчого судді суду першої інстанції, в територіальній юрисдикції якого перебувають органи досудового розслідування та прокуратури.

Відповідно до листа начальника управління Чуба І. від 10 лютого 2021 року обласною прокуратурою в межах компетенції розглянуто звернення від 14 січня 2021 року щодо стану розслідування в кримінальному провадженні та з інших питань.

Повідомлено, що дізнавачем Шевченківського ВП ГУНП в області здійснювалося досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за статтею 356 КК України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2020 року зобов`язано закінчити досудове розслідування та прийняти одне з рішень, передбачених главою 24 КПК України в строк до 25 грудня 2020 року.

За наслідками досудового розслідування та на виконання вказаної ухвали суду дізнавачем на підставі п. 2 частини першої статті 284 КПК України 24 грудня 2020 року винесено постанову про закриття вказаного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. Обґрунтованість прийнятого рішення перевірено Харківською місцевою прокуратурою № 1.

Роз`яснено, що відповідно до вимог частини шостої статті 284 КПК України у разі незгоди з постановою слідчого про закриття кримінального провадження Ви маєте право на її оскарження прокурору - процесуальному керівнику у даному кримінальному провадженні протягом десяти днів з дня отримання копії постанови та право на оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження відповідно до вимог статей 303, 304 КПК України слідчому судді суду першої інстанції, у територіальній юрисдикції якого перебувають орган досудового розслідування та прокуратура, протягом десяти днів з дня отримання копії постанови.

Стосовно доводів щодо неправомірних дій окремих працівників Харківської місцевої прокуратури № 1 повідомлено, що відповідно до вимог абзацу 2 частини першої статті 45 Закону України «Про прокуратуру», рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу можуть бути оскаржені виключно в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Якщо за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність прокурора в межах кримінального процесу встановлено факти

Відповідно до листа начальника управління нагляду у кримінальному провадження О. Шевченко від 16 липня 2018 року прокуратурою області розглянуто звернення, яке надійшло 20 червня 2018 року щодо розслідування кримінального провадження № 0005030 та з інших питань. Повідомлено, що СВ Шевченківського ВП ГУ Національної поліції № 0005030, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 жовтня 2017 року за фактом самоправних дій за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України. За ініціативою Харківської місцевої прокуратури № 1 керівництвом прийнято рішення про заміну слідчого у вказаному кримінальному провадженні. Досудове слідство триває.

Відповідно до листа начальника управління нагляду у кримінальному провадження О. Шевченко від 05 квітня 2019 року прокуратурою області розглянуто звернення від 11 березня 2019 року щодо досудового розслідування та процесуального керівництва у кримінальному провадженні № 0005030. Встановлено, що СВ Шевченківського ВП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005030 щодо можливих самоправних дій голови ГК «Ювілейний-2» за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України. Вивченням стану розслідування вказаного кримінального провадження виявлені порушення норм КПК України в частині повноти та своєчасності проведення слідчих дій. Так, вказівки, надані слідчому на проведення конкретних слідчих дій, у повному обсязі не виконані. З метою активізації досудового розслідування та вжиття заходів реагування до слідчого начальнику СУ ГУНП в області направлено відповідний лист. Разом з цим, процесуальним керівником повторно відповідно до статті 36 КПК України слідчому надані вказівки.

Досудове розслідування триває. Одночасно роз`яснено, що відповідно до вимог статей 303-307 КПК України рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора під час досудового розслідування оскаржуються до слідчого судді, суду першої інстанції, в територіальній юрисдикції якого перебувають органи досудового розслідування та прокуратури.

Першим заступником прокурора області А. Кравченко надано відповідь, відповідно до якої, прокуратурою області розглянуто заяви від 18 грудня 2019 року щодо неналежного досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за статтею 356 КК України та з інших питань.

Встановлено, що СВ Шевченківського ВП ГУНП в області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні відновлено слідчим 23 грудня 2019 року згідно з ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкіна О.В. від 11 грудня 2019 року по справі № 638/1530/18.

З метою активізації досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року процесуальним керівником слідчому повторно надані письмові вказівки в порядку п. 4 частини другої статті 36 КПК України.

Роз`яснено, що проведення прокурором службового розслідування відносно слідчих Національної поліції України не передбачено вимогами чинного законодавства.

У зв`язку з цим, з метою забезпечення усунення допущених слідчим під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження порушень, а також проведення службової перевірки, прокуратурою області направлено до ГУНП в Харківській області відповідний лист.

На цей час досудове розслідування триває, підстав для зміни підслідності згідно з викладеними у Ваших зверненнях доводами на даний час не вбачається.

З приводу внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 КК України, внаслідок умисного невиконання слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в області Русаковим А.В. ухвали слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкіна О.В. від 30 травня 2019 по справі № 638/1530/18, а також початку досудового розслідування з цих обставин, повідомлено, що на цей час відсутні достатні дані, які б достовірно підтверджували наявність у діях слідчого ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 382 КК України, що охоплюється поняттям злочину, визначеним статтею 11 КК України, та у відповідності до вимог статті 214 КПК України підстав для реєстрації відповідних даних у Єдиному реєстрі досудових розслідувань немає.

Листом прокурора організаційно-методичного відділу управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, що поширює свою діяльність на Харківську область, та слідчих регіональної прокуратури Харківської областіІ. Бунакової від 21 січня 2020 року на адресу ОСОБА_1 направлено лист, яким повідомлено, що до прокуратури області 20 січня 2020 року надійшла ухвала слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова Гребенюка В.В. від 16 січня 2020 року, якою зобов`язано внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладені у Вашій заяві від 18 грудня 2019 року.

Повідомлено, що прокуратурою області за № 0000046 від 21 січня 2020 року за частиною другою статті 382 КК України внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, викладені у заяві від 18 грудня 2019 року. Кримінальне провадження № 0000046 відповідно до частини сьомої статті 214 КПК України направлено до територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Полтаві для проведення досудового розслідування.

Одночасно роз`яснено, що відповідно до положень статей 303-308 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України.

Згідно з листом прокурора третього відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Л. Лапіна обласною прокуратурою розглянута заява щодо неправомірних, на Вашу думку, дій прокурора Харківської місцевої прокуратури № 1 Ярового Р.О.

Щодо незгодні з діями вищезазначеної службової особи, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за вказаним фактом роз`яснено, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Відповідно до листа начальника СУ НП ГУ НП в Харківській області С.А. Чижа керівництвом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Харківської області, в межах компетенції, розглянута скарга від 03 січня 2019 року, адресована до керівництва РУП в Харківській області, щодо неналежного проведення слідчим відділом Шевченківського ВГІ ГУНП в Харківській області досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за статтею 356 КК України.

Повідомлено, що проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0005030 доручено слідчому СВ Шевченківського СВ ХРУП Русакову А.В., який проводить комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, спрямованих на ретельне вивчення всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення. Стан досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у вищевказаному кримінальному провадженні взято на контролі керівництва слідчого управління ГУП в Харківській області. Вказано на необхідність активізації досудового розслідування та прийняття у кримінальному провадженні остаточного процесуального рішення у стислі терміни. Досудове розслідування у кримінальному провадженні триває.

Місцевою прокуратурою розглянуте клопотання від 22 лютого 2021 року щодо досудового розслідування у кримінальному провадженні та з інших питань.

Повідомлено, що відповідно до вимог чинного кримінального процесуального законодавства клопотання - це офіційне прохання (ініціювання) виконання будь-яких процесуальних, слідчих (розшукових) дій під час досудового розслідування.

Також повторно повідомлено, що у кримінальному провадженні № 80005030 винесено постанову про його закриття у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, дізнавачем СД Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Галіщевим М.В.

Листом заступника керівника місцевої прокуратури А. Омарова від 09 березня 2021 року повідомлено, що місцевою прокуратурою розглянуте Ваше клопотання від 22 лютого 2021 року щодо досудового розслідування у кримінальному провадженні та з інших питань. Також повторно повідомляю, що у кримінальному провадженні № 80005030 винесено постанову про його закриття у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення дізнавачем СД Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області Галіщевим М.В.

Листом заступника керівника місцевої прокуратури В. Кравцова від 05 листопада 2020 року повідомлено, що наразі процесуальними керівниками вживаються всі необхідні заходи передбачені чинним Кримінальним процесуальним кодексом України для забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального провадження. На даний час немає обґрунтованих підстав для надання вказівок прокурору з гань, зазначених у Вашій скарзі. Будь-яких порушень в діях процесуальних керівників при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні не допущено.

Листом першого заступника керівника місцевої прокуратури А. Омарова від 28 травня 2020 року повідомлено, що Харківською місцевою прокуратурою №1 розглянута заява від 25 травня 2020 року щодо неналежного досудового розслідування, скасування постанови процесуального керівника та з інших питань. Повідомляю, що процесуальним керівником у кримінальному провадженні 15 травня 2020 року винесено постанову про відмову в задоволенні клопотання. Вказана постанова є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до відповіді керівника місцевої прокуратури № 1 Шевцової К. від 02 березня 2020 року, Харківською місцевою прокуратурою № 1 розглянуто звернення від 27 лютого 2020 року щодо неналежного досудового розслідування та з інших питань повідомлено, що СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України. За результатами розгляду клопотання прокурора про відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування керівництвом СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області відсторонено слідчого Русакова А.В. та призначено для проведення подальшого досудового розслідування слідчого Топоркова С.Є. Процесуальне керівництво здійснюється прокурорами місцевої прокуратури Дмитрієвим І.Ф., Гєрцик Г.Р. У кримінальному провадженні надавалися ґрунтовні письмові вказівки в порядку статті 36 КПК України щодо проведення окремих слідчих дій. Проте, останні виконані частково. Процесуальним керівником 02 березня 2020 року повторно надані ґрунтовні письмові вказівки слідчому.

Керівником місцевої прокуратури № 1 Шевцовою К. від 21 грудня 2019 року листом повідомлено,що на теперішній час вказане кримінальне провадження та ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова за результатами розгляду скарги до місцевої прокуратури не надходили. Після надходження останніх місцевою прокуратурою буде прийнято рішення відповідно до вимог Кримінально процесуального кодексу України. З урахуванням наразі відсутні підстави для розгляду по суті питання щодо відсторонення процесуального керівника від проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно з листом першого заступника керівника місцевої прокуратури № 1 А. Омарова від 08 липня 2019 року та від 04 січня 2019 року місцевою прокуратурою розглянуто скаргу від 05 липня 2019 року щодо неналежного досудового розслідування та з інших питань. Встановлено, що у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, у якому ОСОБА_1 маєте статус потерпілого. За результатами проведеного досудового розслідування 08 липня 2019 року у кримінальному провадженні №0005030 від 13 жовтня 2017 року слідчим винесено постанову про його закриття у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення на підставі п. 2 частини першої статті 284 КПК України.

Враховуючи положення статті 28 КПК України, де закріплено ряд критеріїв для визначення розумності строків досудового розслідування у кримінальному провадженні, факт недотримання слідчим розумних строків під час досудового розслідування на даний час відсутній.

З метою активізації досудового розслідування 04 січня 2018 року процесуальним керівником по вказаному кримінальному провадженню слідчому надано письмові вказівки в порядку п.4 частини другої статті 36 КПК України щодо проведення конкретних слідчих дій для встановлення усіх обставин злочину та осіб до нього причетних, в тому числі з урахуванням доводів викладених у клопотанні від 03 січня 2019 року.

На теперішній час вживаються заходи щодо призначення одночасного допиту між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Про наслідки досудового розслідування та дату призначення одночасного допиту буде повідомлено у встановлений законом строк.

28 січня 2020 року на адресу ОСОБА_1 заступником начальника- начальником слідчого відділу Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області А. Заворіним направлено лист, відповідно до якого, клопотання, яке надійшло до Шевченківського ВП ГУ НП в Харківській області 21 червня 2019 року за вх. №М- 1424 розглянуте в порядку Закону України «Про звернення громадян» та долучено до матеріалів кримінального провадження № 0005030 від 13 жовтня 2018 року за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення-злочину, передбаченого статтею 356 КК України. В ході розгляду клопотання повідомлено, що в період з 05 червня 2019 року по 19 червня 2019 року слідчий тимчасово не працював, також повідомляю, що причин на не виконання ухвали Дзержинського районного суду слідчим не має, так як строк виконання ухвали не вийшов.

09 січня 2018 року та 18 квітня 2029 року слідчим Шевченківського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківської області ст. лейтенантом поліції А.В. Русаковим винесено постанову про відмову в задоволенні лопотання потерпілого по кримінальному провадженню № 0005030 від 13 жовтня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України.

Статтею 56 Конституції України визначено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Частиною першою статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Крім того, надання оцінки діям слідчого щодо розгляду або не розгляду клопотання в рамках КПК України перебуває в площині кримінального процесуального законодавства та здійснюється слідчими суддями на стадії досудового розслідування. Водночас оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування передбачено главою 26 КПК України та є важливою гарантією захисту прав учасників кримінального процесу і, відповідно до статті 7 КПК України, є однією із засад кримінального провадження та сприяє виявленню й усуненню недоліків, допущенних при його здійсненні.

Саме до таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 січня 2019 року у справі № 171/189/17; від 23 січня 2019 року у справі № 638/1413/17, від 30 січня 2019 року у справі № 199/1478/17; від 13 березня 2019 у справі № 454/1462/16-ц; від 11 вересня 2019 року справі №336/5519/18. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19 березня 2020 у справі № 686/13212/19, наявність певних недоліків в процесуальній діяльності посадових осіб органу досудового розслідування сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої, й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди. При вирішенні справи суду необхідно виходити з того, що порушене право позивача на визнання його потерпілим відновлено шляхом оскарження бездіяльності слідчих в порядку, визначеному КПК України, не тягне наслідків цивільно-правового характеру і не може бути доказом моральної шкоди у даній справі. Наведена правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду України, викладеною в постановах від 18 грудня 2019 року у справі №554/7971/18, від 21 грудня 2019 року у справі № 285/3475/18, від 22 січня 2020 року у справі №454/1403/17, від 19 березня 2020 року у справі № 686/13212/19, від 04 листопада 2020 року у справі №761/20966/17, від 22 грудня 2020 року у справі №686/24223/17, від 20 січня 2021 року у справі №686/27885/19.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою.

Разом із цим, у спірних правовідносинах відшкодування моральної шкоди провадиться лише у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють досудове розслідування чи прокуратури завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення: позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

При розгляді справи позивач повинен надати докази, що свідчать про протиправність дій заподіювана шкоди, наявність причинно-наслідкового зв`язку між цими діями та заподіяною шкодою. Таким правовий висновок висловлений в постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року по справі № 6-440цс16, постановах Верховного Суду від 11 квітня 2018 року по справі №554/741/16-ц, від 25 квітня 2018 року по справі №520/3307/16-ц.

Також вказує, що спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або слідства визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливосте суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадою чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, орган досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяв шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності завдану шкоду саме на Державу.

В пункті 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» зазначено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі статті 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Предметом позову у цій справі є стягнення з державного бюджету України через Державну казначейську службу України компенсацію моральної шкоди, завданою тривалою бездіяльністю слідчого.

Відповідно до статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Суд приймає до уваги висновок висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року щодо суб`єктного складу учасників справи у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, а саме залучення до участі у справі в якості відповідача Державу як учасника цивільних правовідносин.

У пункті 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц зроблено висновок, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Таким чином, оскільки позивачем у цій справі заявлено позов про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним рішенням органу державної влади, то належним відповідачем у цій справі є держава Україна як учасник цивільних відносин.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив відповідачем Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Полтаві.

Згідно частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також Держава.

Статтею 2 ЦК України передбачено, що учасниками цивільних відносин є: держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.

Відповідно до статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 зазначено, що держава може вступати як у цивільні (господарські), так і у адміністративні правовідносини. У випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність на рівні з іншими учасниками цивільних правовідносин. Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції, встановленої законом. У випадку, коли держава вступає в адміністративні правовідносини, вона діє через свої органи як суб`єкт владних повноважень. Отже, поведінка органів, через які діє держава у цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави у цивільних або адміністративних відносинах. При цьому відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Отже, як у цивільних, так і в адміністративних відносинах органи, через які діє Держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах.

Згідно положень частини першої, другої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку (частина четверта статті 51 ЦПК України).

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що у разі пред`явлення позову до неналежного відповідача, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів або замінювати первісного відповідача належним відповідачем, та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому.

Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. ЦПК України саме на позивача покладено обов`язок визначати відповідача у справі.

Ухвалою суду від 26 січня 2022 року позовну заяву прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, заподіяної органом досудового розслідування за правилами спрощеного позовного провадження.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом, відповідачами визначив Головне управління національної поліції у Харківській області, Державну казначейську службу України, Харківську обласну прокуратуру. Однак не зазначив відповідачем Державу Україна в особі відповідних органів та клопотань у передбачений ЦПК України спосіб і строк про залучення до участі у справі в якості відповідача Державу Україна як учасника цивільних відносин позивач, який приймав участь у розгляді справи, під час судового розгляду справи не заявляв.

Крім того, як сам вказує відповідач в позовній заяві відповідач, обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на Державу.

Як до початку першого судового засідання, так і в судових засіданнях позивачем не було заявлено клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі співвідповідача, як то передбачено положеннями частини першої, другої статті 51 ЦПК України.

Суд же не наділений повноваженнями без відповідного клопотання позивача, поданого у передбачений статтею 51 ЦПК України строк, самостійно за власною ініціативою заміняти первісного відповідача належним відповідачем або залучати до участі у справі співвідповідача.

Отже, позивачем не заявлялось у строки, передбачені статтею 51 ЦПК України, клопотання про залучення відповідачем Держави Україна.

Ураховуючи викладене, суд вважає, що позивачем позов заявлений до неналежного відповідача.

Оскільки позивач пред`явив позов до відповідачів, які є неналежними, із клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем або залучення до участі у справі співвідповідача позивач не звернувся у строки та в порядку, передбаченому діючим цивільним процесуальним законодавством, а суд не наділений повноваженнями самостійно залучати до участі у справі співвідповідача або заміняти первісного відповідача належним відповідачем, тому суд приходить до висновку, що Головне управління національної поліції у Харківській області, Державна казначейська служба України, Харківська обласна прокуратура, є неналежним відповідачем у цій справі, оскільки вимоги заявлено не до того відповідача, який має відповідати за цим позовом, що має наслідком відмову в задоволенні позовних вимог.

Правовий висновок щодо обґрунтованості відмови у позові, пред`явленого до неналежного відповідача, викладено Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц.

При цьому, позивач не позбавлений права звернутися до суду з аналогічним позовом до належних учасників справи, а саме Держави Україна, з вимогою про відшкодування моральної шкоди за рахунок коштів держави, тому його право на судовий захист, гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не порушено.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції у Харківській області, Державної казначейської служби України, Харківської обласної прокуратури про компенсацію моральної шкоди, заподіяної органом досудового розслідування - відмовити.

Відповідно до пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 15 грудня 2017 року рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Головне управління національної поліції у Харківській області, , адреса місцезнаходження: 61002, м. Харків, вул. Жон Мироносиць, 5.

Відповідач - Державна казначейська служба України, , адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Відповідач - Харківська обласна прокуратура, , адреса місцезнаходження: 61001, м. Харків, вул. Б. Хмельницького, 4.

Повний текст судового рішення складено 26 грудня 2022 року.

Суддя В. М. Яковлева