ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/749/22 Доповідач - Шевчук Г.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2022 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Шевчук Г.М.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

секретаря - Сович Н.А.,

за участі:

представника позивача - адвоката Гриба О.В.,

представника відповідача - адвоката Бочана І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу №607/10370/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго Тернопіль 4» про захист прав споживача, зобов`язання привести приміщення до попереднього стану, -

ВСТАНОВИв:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Коменерго Тернопіль 4» про захист прав споживача, зобов`язання привести приміщення до попереднього стану, у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 привести приміщення будинку по АДРЕСА_1 до попереднього стану, шляхом відновлення відмостки у частині з торця будинку, а також зобов`язати ТзОВ «Коменерго Тернопіль 4» здійснити контроль за станом приміщення даного будинку, після проведення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 приміщення до попереднього стану, шляхом відновлення відмостки у частині з торця будинку.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 . Власниками іншої квартири є ОСОБА_2 , яка є співвласником квартири №1 . Крім цього, ОСОБА_3 є власником квартири №3 у зазначеному будинку. Будинок у якому розташовані квартири сторін у справі є старим, під час дощів та танення снігу зі сторони квартири позивача накопичується вода, яка утруднює вхід з вулиці до неї та нищить стіну будинку, внаслідок чого на стінах утворюється сирість та грибок. З метою утримання свого майна, запобігання подальшому замоканню та руйнуванню стін, позивач звернулась із заявою до Управління ЖКГ благоустрою та екології Тернопільської міської ради. Для проведення необхідних робіт, а саме ремонту відмостки стіни будинку, позивач звернувся в обслуговуюче підприємство ТзОВ «Коменерго Тернопіль 4» для погодження та визначення об`єму необхідних ремонтних робіт. У відповідності до рекомендації Управління ЖКГ благоустрою та екології ТМР, позивач звернулась із цим питанням до ТзОВ «Коменерго Тернопіль 4». 14 травня 2018 року ТзОВ «Коменерго Тернопіль 4» було погоджено ширину відмостки біля будинку, а саме від проїзду із АДРЕСА_1 - 0,8 метра, біля входу у квартиру - 0,9 -1,0 метр. На куті будинку відмостка заокруглюється для зручності заїзду. У травні 2019 року, позивач за власний рахунок придбала необхідні будівельні матеріали, найняла робітників, оплативши їм надані послуги та відремонтувала відмостку будинку від входу зі сторони її квартири, чим покращила своє житло. Однак, 25 травня 2019 року, під час відсутності позивача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самовільно зруйнували влаштовану відмостку біля будинку позивача у спосіб її знищення, чим завдали шкоди її майну та її приватній власності. Чинними нормами ДБН Б 2.2.-12:2018 про планування і забудову територій передбачено, що для відводу поверхневої та дощової води, крім гідроізоляції фундаментів та підвалів, слід влаштувати відмостку - водонепроникну смугу нижче рівня горизонтальної гідроізоляції стін, що виступає за звис карниза та має ухил від стін будівлі, яка буде додатковим гідроізоляційним покриттям фундаменту. Знищення ОСОБА_3 , ОСОБА_2 відремонтованої позивачем відмостки біля її будинку у спосіб демонтажу позивач вважає порушенням права власності. Ремонт відмостки, який був здійснений позивачем у будинку АДРЕСА_1 є допустимим покращенням, яке значно поліпшувало умови експлуатації житлового будинку. Враховуючи те, що діями відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було повністю демонтовано відремонтовану позивачем відмостку біля її будинку у спосіб її знищення, тому позивач просить задовольнити її позов відповідно до заявлених вимог.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року скасувати та постановити нове, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно визнав Акт від 29.05.2019, складений комісією ТзОВ "Коменерго Тернопіль" про демонтаж тротуарної плитки, неналежним доказом та дійшов висновку про недоведеність позивачем того, що відповідачами було пошкоджено відмостку біля їхнього будинку.

Зазначає, що у матеріалах справи окрім наведеного Акту також містяться і фотографії на яких зафіксовано стан демонтованої відмостки, яким він не надав оцінки, та рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2019 року, яким було встановлено, що відповідачі демонтували викладену плитку, оскільки вона заважає проїзду автомобіля.

Крім того зазначає, що вона зверталася до суду з позовною заявою про знищення її майна, частину споруди будинку - відмостку, однак суд першої інстанції розглядав схему розподілу присадибної земельної ділянки, що не є предметом позову.

Зазначає, що відмостка приватного житлового будинку є невідємною його частиною в складі прибудинкової території, влаштування якої визначається проектним рішенням забудови відповідно до ДБН В.2.2-15-2005 і належить власнику будівлі. Вона є складовою фундаменту, являє водонепроникну смугу і повинна цільно примикати до цоколя будівлі. Її основне завдання - захист фундаменту конструкцій будівлі від руйнування паводковими та дощовими водами.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав, викладених у ній.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації від 15.12.1993 року, свідоцтвом про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Першої тернопільської державної нотаріальної контори 25.10.2017 року. Іншим співвласником зазначеної квартири є мати позивача ОСОБА_4 , що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане ТзОВ «Міське бюро технічної інвентаризації».

Відповідач ОСОБА_2 є співвласником квартири АДРЕСА_5 , що визнається та не заперечується сторонами.

Крім цього, відповідач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_6 , що визнається та не заперечується сторонами.

Як вбачається із інформації викладеній у листі Управління житлово-комунального господарства, благоустрою та екології виконавчого комітету Тернопільської міської ради від 20.04.2018 року №293/15, адресованій ОСОБА_4 , для проведення робіт по ремонту відмостки за адресою: АДРЕСА_1 власними силами необхідно звернутись в обслуговуюче підприємство «Ком Енерго -Тернопіль 4» для погодження та визначення об`єму необхідних робіт.

Відповідно до наданих до поданої позовної заяви товарних чеків від 17.05.2019 року на суму 1820 грн., та від 22.05.2019 року на суму 1125 грн., їх видано за купівлю цементу, піску та щебеню у ФОП ОСОБА_5 .

Як вбачається із фіскального чеку від 25.05.2019 року супермаркету «АРС», ОСОБА_6 було придбано пісок та цемент універсал 400 на загальну суму 421,20 грн.

Відповідно до акту від 29.05.2019 року, складеного комісією ТзОВ «Коменерго Тернопіль», у складі начальника дільниці ОСОБА_10, майстрів дільниці ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на час обстеження прибудинкової території будинку по АДРЕСА_1 виявлено з торця будинку демонтовано тротуарну плитку. Зі слів ОСОБА_1 , яка проживає у кв. АДРЕСА_2 тротуарну плитку демонтувала мешканка квартири №1 ОСОБА_2 .

Згідно зі Схемою розподілу присадибної земельної ділянки загальною площею 437 кв.м. по АДРЕСА_1 за взаємною згодою, 51/100 частина співвласника ОСОБА_9 , що складає 224 кв.м., в тому числі спільне користування 80 кв.м.; 49/100 частина співвласника ОСОБА_4 , що складає 213 кв.м., в тому числі спільне користування 77 кв.м..

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з недоведеності позивачем своїх позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду.

Частиною 1 ст.358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Частинами 1, 2 ст.369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до ч.2 ст.384 ЦК України, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому на проживання для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатацій будинку.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в позові та не взяв до уваги представлені позивачкою докази колегія суддів не приймає до уваги як необгрунтовані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачкою не доведено порушення її прав діями відповідачів, а представлені акт від 29.05.2019 року, складений комісією ТзОВ «Коменерго Тернопіль», у якому ОСОБА_1 пояснила, що по АДРЕСА_1 тротуарну плитку демонтувала мешканка квартири №1 ОСОБА_2 , товарні чеки на купівлю будівельних матеріалів від 22.05.2019 року та від 17.05.2019 року не є належними та допустимими доказами, які свідчать, що відповідачі демонтували відмостку.

Долучені позивачем фотокопії зруйнованої відмостки, як на підтверження обгрунтованості позовних вимог, не свідчать про протиправність дій відповідачів, а тому підставно не взяті судом першої інстанції до уваги.

Інших доказів, які б підтверджували, що відповідачі здійснили пошкодження улаштованої відмостки суду не надано.

Крім того, суд першої інстанції вірно вказав, що з урахуванням вимог наведених вище норм Закону, вчинення особами (власниками квартир) будь-яких дій щодо майна будинку АДРЕСА_1 , у тому числі щодо його покращення шляхом ремонту вимощення повинні відбуватись за згодою усіх співвласників таких квартир, які розміщені у ньому.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИв:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 26 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 19 грудня 2022 року.

Головуючий

Судді