КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/8276/2022
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2022 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Баллі Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року (суддя Волкова С.Я.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» про визнання недійсною постанови президії правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» №02-03 від 12 жовтня 2021 року,

встановив:

у листопаді 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсною постанову президії Центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» №02-03 від 12 жовтня 2021 року про його звільнення з посади директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства управління Українського товариства сліпих 18 жовтня 2021 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства, п. 1 ст. 41КЗпП України; прийняти рішення з урахуванням наданої ним практики Європейського суду з прав людини, вимог Конвенції про права осіб з інвалідністю, Декларації про права інвалідів, та захистити його порушені права на національному рівні.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він працював на посаді директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства управління Українського товариства сліпих, 12 жовтня 2021 року постановою президії Центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» №02-03 було постановлено рішення про його звільнення 18 жовтня 2021 року на підставі п. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства.

Позивач стверджував, що його звільнення є незаконним та безпідставним, оскільки постанова підписана особою, яка не має повноважень на її підписання.

Позивач посилався на те, що згідно ст. 34.4,35.2,35.3,35.4,35.5 Статуту УТОС, керівником і підписантом є виключно голова ЦП УТОС, яким є Більчич В.М. Відповідно ст. 40 Статуту УТОС обирають заступників голови та не визначено, що серед заступників має бути обраний саме перший заступник з повноваженнями та правами підписанта постанов Президії ЦП УТОС, тому перший заступник голови Кіт С.В. не мав права

виконувати обов`язки голови ЦП, адже згідно ст. 36 Статуту ЦП УТОС, виключно за рішенням пленуму ЦП обов`язки голови покладаються на першого заступника, відповідне рішення пленум не приймав.

Позивач вважав, що у зв`язку із викладеними фактами та обставинами постанова Президії ЦП УТОС, що підтверджує його звільнення та підписана ОСОБА_2 , є недійсною, як правочин.

Також позивач зазначав, що він є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства та має пільги встановлені для ветеранів праці, але вказані обставини під час винесення постанови Президії Центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» від 12 жовтня 2021 року враховано не було та незаконно позбавлено його права працювати на посаді директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.

Позивач стверджував, що фактично Громадська організація «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» повинна захищати права осіб з інвалідністю, але у його випадку незаконною постановою Президії від 12 жовтня 2021 року здійснено пряме порушення його прав, як особи з інвалідністю 2 групи по зору з дитинства та ветерана праці, незаконно позбавивши його роботи, як джерела доходу, необхідного йому для задоволення потреб у вигляді обстежень і лікувань, оскільки останні 6 місяців він хворів.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування фактичних обставин справи, не надання оцінки наданим суду доказам та не застосування практики Європейського суду з прав людини.

Позивач вважає, що судом був проігнорований факт його незаконного та безпідставного звільнення з посади директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, що є порушенням статей 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - відсутність будь-якого ефективного захисту в національному праві.

Посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, позивач вважав постанову Президії ЦП УТОС від 12 жовтня 2021 року такою, що не відповідає Статуту УТОС.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Позивач та відповідач, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с. 221-222), у судове засідання не з`явилися, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність (с.с.225). Крім того, аналогічне прохання позивач висловив і в п. 4 прохальної частини поданої ним апеляційної скарги.

Відповідач, підтвердивши отримання судової повістки-повідомлення (с.с.223), у судове засідання свого представника не направив, клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Враховуючи положення ст. 372 ЦПК України, колегія суддів провела судовий розгляд у відсутність учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач працював на посаді директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.

Постановою президії центрального правління Українського товариства сліпих

Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» № 1-10-17 від 29 вересня 2021р. «Про внесення змін до постанови президії ЦП Українського товариства сліпих № 07-6 від 23.04.2021р. щодо створення комісії по перевірці діяльності ПОГ «Кременчуцьке УВП Українського товариства сліпих», директором якого є Гришин Ю.Ю.» затверджено склад комісії проведення перевірки діяльності ПОГ «Кременчуцьке УВП Українського товариства сліпих» у першій половині жовтня 2021р.

Розпорядженням голови центрального правління Українського товариства сліпих № 61 від 5 жовтня 2021р. визначено дати проведення перевірки діяльності ПОГ «Кременчуцьке УВП Українського товариства сліпих», директором якого є ОСОБА_1 » з 06 по 08 жовтня 2021р.

6 жовтня 2021 року членами комісії складений акт про недопуск директором ПОГ «Кременчуцьке УВП Українського товариства сліпих» ОСОБА_1 комісії до проведення перевірки.

7 жовтня 2021 року головою комісії Чесебієвим А.П. на ім`я голови центрального правління Українського товариства сліпих Більчича В.М. , першого заступника центрального правління Українського товариства сліпих ОСОБА_2 , членів президії центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» складено доповідну записку про прийняття дисциплінарних заходів до ОСОБА_1

12 жовтня 2021 року було проведено засідання президії центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих», на якому розглянуто питання щодо недопуску ОСОБА_1 - директором Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих комісії до проведення перевірки Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих.

Постановою президії центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» № 02-03 від 12 жовтня 2021 року прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з посади директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих 18 жовтня 2021 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків керівником підприємства (пункт 1 частини першої статті 41 КЗпП України). Постанова підписана в.о. голови президії Центрального управління УТОС Кітом С.В. та відповідальним секретарем президії Центрального правління УТОС Ревою В.Г .

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено порушення чинного законодавства та прав ОСОБА_1 при звільненні з роботи, оскільки трудовий договір розірвано з керівником учбово-виробничого підприємства громадської організації, рішення про звільнення прийняте уповноваженим на те органом, виходячи з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено. Розірвання договору проведене з додержанням вимог частини третьої статті 40 КЗпП України.

Проте, повністю погодитися з висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив визнати постанову президії Центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» №02-03 від 12 жовтня 2021 року недійсною, як правочин.

Також позивач зазначав, що спірна постанова порушує його право на працю.

Разом з цим, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у провадженні Крюківського районного суду м. Кременчука перебувала цивільна справа № 537/5719/21 за позовом ОСОБА_1 до Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в якому позивач просив визнати протиправною постанову Президії Центрального правління Українського товариства сліпих ГО Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих від 12 жовтня 2021 року № 02-03, щодо його звільнення з посади директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих 18 жовтня 2021 року за пунктом 1 статті 41 КЗпП України, скасувати дану постанову, поновити його на посаді директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2022 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 31 травня 2022 року, в задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Частина друга статті 3 КЗпП України передбачає можливість установлення особливостей праці, тобто особливостей правового регулювання певних трудових відносин, надаючи окремим підприємствам, установам, організаціям право регулювати трудові відносини їхніми статутами, положеннями.

Як зазначено у рішенні Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2022 року згідно статуту Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих, затвердженого постановою президії Центрального правління УТОС від 24.01.2017 № 01-17 директор підприємства призначається та звільняється з посади президією ЦП УТОС.

Отже, дотримання трудових прав ОСОБА_1 при прийнятті спірної постанови підлягало перевірці при розгляді його позову про поновлення на роботі.

При розгляді позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі, в якому також ставилося питання про визнання неправомірною постанови Президії Центрального

правління Українського товариства сліпих ГО Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих від 12 жовтня 2021 року № 02-03, судами не було встановлено порушення трудових прав позивача, у зв`язку із чим у задоволенні його позову було відмовлено.

Таким чином, виходячи із вказаних обставин, змісту позовних вимог і обставин, якими позивач обґрунтовував свої позовні вимоги, колегія суддів вважає, що у даній справі розгляду підлягають вимоги про визнання спірної постанови недійсною, як правочину, та оцінка правомірності підпису постанови виконуючим обов`язки голови президії ОСОБА_2 .

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти.

За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

Частинами 1 та 2 статті 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Згідно із частинами другою, четвертою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Виходячи з вищевикладеного, постанова Президії Центрального правління Українського товариства сліпих ГО Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих від 12 жовтня 2021 року № 02-03 не є правочином у розумінні ст. 202 ЦК України і не може визнаватися недійсною на підставі положень ЦК України щодо умов дійсності правочину та правових наслідків недійсності правочину.

Враховуючи, що постановою Президії Центрального правління Українського товариства сліпих ГО Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих від 12 жовтня 2021 року № 02-03 прийнято рішення про звільнення позивача, положення ст. 203 та 215 ЦК України застосуванню не підлягають до правовідносин сторін, які виникла на підставі спірної постанови.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 27 січня 2020 року у справі 761/26815/17 для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачами і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Тлумачення статей 15, 16 ЦК України свідчить, що недійсність правочину,

договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Згідно п. 33 Статуту Громадської організації «Всеукраїнська організація інвалідів «Українське товариство сліпих» (далі Статут) зі змінами, внесеними пленумом УТОС 17 вересня 2021 року, вищим органом Українського товариства сліпих є з`їзд, який скликається не рідше, як один раз на п`ять років за рішенням пленуму ЦП. З`їзд обирає голову ЦП, який одночасно є головою президії ЦП.

За змістом пункту 36 Статуту голова центрального правління скликає засідання президії ЦП і головує на засіданнях президії Центрального правління та пленуму, підписує постанови президії ЦП та пленуму ЦП.

До проведення чергового або позачергово з`їзду обов`язки голови Центрального правління за рішенням пленуму ЦП покладаються на його першого заступника (пункт 37 Статуту).

В період між пленумами ЦП президія ЦП виконує його обов`язки, підзвітна йому, є виконавчо-розпорядчим органом, представляє інтереси УТОС, як власника майна (пункт 44 Статуту).

За змістом пункту 47 Статуту президія ЦП у встановленому порядку затверджує та звільняє керівників УВО, УВП, організацій.

Пунктом 41 Статуту визначено, що на організаційному засіданні пленуму ЦП його члени відкритим голосуванням із свого складу за пропозицією голови Центрального правління та членів ЦП обирають заступників голови та членів президії в кількості, встановленій пленумом ЦП.

Постановою президії Центрального правління УТОС № 1-10-22р. від 29 вересня 2021 року дозволено голові Центрального правління УТОС Більчичу В.М. відбути у чергову відпустку з 4 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року. На період відпустки Більчича В.М. виконання обов`язків голови Центрального правління УТОС покладено на першого заступника голови Центрального правління УТОС Кіта С.В.

На підставі зазначеної постанови президії Центрального правління УТОС головою Центрального правління УТОС Більчичем В.М. прийнято наказ № 19в від 29 вересня 2021 року, яким на період його відпустки виконання обов`язків голови ЦП УТОС покладено на першого заступника ЦП УТОС Кіта С.В.

Постанова президії Центрального правління Українського товариства сліпих ГО Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих від 12 жовтня 2021 року № 02-03 підписана виконуючим обов`язки голови ЦП УТОС Кітом С.В., що не суперечить вищезазначеним положенням Статуту.

Доводи апеляційної скарги, що відповідно до положень Статуту УТОС постанови президії має право підписувати виключно голова ЦП УТОС, обрання першого заступника голови статутом не передбачено, а обов`язки голови можуть бути покладені на першого заступника голови тільки рішенням пленуму ЦП, що визначено у пункті 36 Статуту, колегія суддів вважає безпідставними.

Як зазначалося вище, обрання заступників голови ЦП передбачено Статутом УТОС, а положення пункту 37 Статуту передбачаються наявність у голови першого заступника.

При цьому, положеннями пункту 37 Статуту визначено, що у разі звільнення голови Центрального правління до проведення чергового або позачергового з`їзду обов`язки голови Центрального правління покладаються на його першого заступника за рішенням пленуму ЦП.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постанова президії Центрального

правління Українського товариства сліпих ГО Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих від 12 жовтня 2021 року № 02-03 підписана належною посадовою особою.

Доводи позивача, що ОСОБА_2 не мав права виконувати обов`язки голови ЦП, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем суду першої інстанції надані належні документи, які підтверджують покладення на першого заступника голови Кіта С.В. виконання обов`язків голови ЦП на час відпустки голови. Надані постанова президії та наказ про призначення в.о. голови ЦП оскаржені позивачем у визначеному законом порядку не були, а відтак вважати їх неправомірними колегія суддів підстав не має.

Доводи апеляційної скарги, що при вирішенні даного спору необхідно враховувати, що він є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, має пільги, встановлені для ветеранів праці, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказані обставини підлягають оцінці при вирішенні спору про правомірність звільнення позивача з роботи, що не є предметом даного спору, як вже зазначалося вище.

Посилання позивача на те, що відповідач, який повинен захищати права осіб з інвалідністю, здійснив пряме порушення його прав на працю, позбавивши його роботи, не може бути підставою для задоволення даного позову, так як вказані обставини підлягають оцінці при розгляді спору про поновлення позивача на роботі.

Враховуючи, що спір про поновлення позивача на роботі був предметом судового розгляду і судом вже надана оцінка з приводу дотримання трудових прав позивача при прийнятті рішення про його звільнення, у тому числі і при ухваленні спірної постанови президії, колегія суддів не має компетенції здійснювати повторний перегляд даного питання у рамках розгляду цієї справи.

У відповідності до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Відхилення від цього принципу можливе тільки, коли воно спричинене незалежними і непереборними обставинами.

У даній справі таких обставин встановлено не було.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не були оцінені надані докази, колегія суддів вважає безпідставними, так як суду першої інстанції позивачем не було надано доказів у підтвердження своїх вимог.

Твердження в апеляційній скарзі, що позивача було позбавлено будь-якого ефективного захисту на національному рівні, колегія суддів вважає безпідставним, так як з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що позивачем було подано декілька позовів: про поновлення на роботі (справа № 537/5719/21); про оскарження акту про недопуск директором Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих комісії до проведення перевірки від 06.10.2021 року (справа № 537/5814/21); про оскарження постанови Президії Центрального правління Українського товариства сліпих Громадської організації Всеукраїнська організація інвалідів Українське товариство сліпих № 02-04 від 12.10.2021 «Про призначення в.о. директора Кременчуцького учбово-виробничого підприємства Українського товариства сліпих Січевського В.С.» (справа № 537/5763/21), які були предметом судового розгляду і розгляд яких триває.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного

судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Як зазначено у постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 5 вересня 2019 року у справі 638/2304/17 тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов`язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин.

На думку колегії суддів, позивач звернувся до суду з даним позовом для створення преюдиції рішення суду при вирішенні його спору про поновлення на роботі, що є неправомірним.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неповно встановив обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права, його висновки не відповідають обставинам справи та наданим доказам, разом з цим, суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, тому колегія суддів вважає, що мотивувальна частина рішення суду підлягає зміні у редакції цієї постанови.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 13 червня 2022 року змінити, виклавши мотивувальну частину рішення суду в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 грудня 2022 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк