2-2147/11
6/465/3/22
У Х В А Л А

судового засідання

27.06.2022 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мартьянової С.М.

при секретарі Ковальському Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню-,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності звернулася до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивовує тим, що 29 травня 2012 року Франківський районний суд м. Львова, на виконання рішення по справі № 2/1326/321/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість в сумі 203370,35 грн.. за кредитним договором № KF 41339, судовий збір в розмірі 1700 грн. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи в сумі 120 грн..Строк пред`явлення до виконання виконавчого листа визначений до 08.05.2013 року. Проте, первинне виконаче провадження було відкрито Франківським відділом державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області тільки 16.09.2013 року, а заява стягувача була подана 12.09.2013 року, з чого вбачається пропущення строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання. Посилаючись на вищевикладене, заявник просить суд визнати виконавчий лист, № 2/1326/321/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість в сумі 203370,35 грн.. за кредитним договором № KF 41339, судовий збір в розмірі 1700 грн. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи в сумі 120 грн.. таким, що не підлягає виконанню; скасувати всі арешти накладені Франківським відділом державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області в межах виконавчих проваджень відкритих на примусове виконання виконавчого листа № 2/1326/321/2012 та витребувати його до Франківського районного суду м. Львова.

Заявник, представник заявника, представники ПАТ ««ВіЕс Банк»» та Франківського відділу державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомленні.

Судом вирішено розгляд заяви провести у їх відсутності, що відповідає приписам ч.3 ст. 432 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 29 травня 2012 року Франківський районний суд м. Львова, на виконання рішення по справі № 2/1326/321/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість в сумі 203370,35 грн.. за кредитним договором № KF 41339, судовий збір в розмірі 1700 грн. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи в сумі 120 грн. 16 вересня 2013 року Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, на підставі заяви стягувача від 12.09.2013 року відкрито виконавче провадження на примусове виконання виконавчого листа № 2/1326/321/2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість в сумі 205190,35 грн.

Статтею 432 ЦПК України передбачено, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Підстави для цього зазначені у частині 2 статті 432 ЦПК України, відповідно до якої суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо: а) його було видано помилково; б) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою; в) з інших причин. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню є закінчення виконавчого провадження.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 16.01.2018 року у справі №755/15479/14-ц (провадження №61-1592св17).

Під іншими причинами, слід розуміти випадки, коли в апеляційному чи касаційному порядку або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами скасовано чи змінено рішення суду, а виконавчий лист ще не виконаний.

Виняток з цього правила становлять перелічені в статті 432 ЦПК України причини, якими може бути обумовлено невиконання рішення суду.

Таким чином, до підстав для невиконання рішення суду (визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню), відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Відповідно до п. ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року, що діяв на час видачі та пред`явлення виконавчого документа до виконання, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання обчислюється в один рік з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону на час набрання рішенням законно сили), виконавчі документи, зокрема, по виконанню судових рішень могли бути предявлені до виконання протягом року.

Статтею 23 цього Закону встановлено, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. Після переривання строку пред`явлення виконавчого документа до виконання перебіг строку поновлюється. Час, що минув до переривання строку, до нового строку не зараховується.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, - з моменту закінчення дії відповідної заборони.

Відтак, враховуючи вищенаведене, стягувач не пропустив строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тобто в межах річного строку.

Покликання заявника на те, що виконавчий лист підлягає визнанню такими, що не підлягає виконанню у зв`язку із відсутністю у державного виконавця повноважень самостійно змінювати суму заборгованості та здійснювати розрахунок еквівалента іноземної валюти, не знаходять свого підтвердження, оскільки відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача сгягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно з ч.3 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Відповідно до пункту 12.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року за № 512/5, органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів на їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку що державним виконавцем було дотримано вимоги чинного законодавства щодо порядку виконання виконавчого документа як визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обов`язки суб`єктів виконавчого провадження під час їх вчинення.

Згідно ч.ч. 1, 2, 4 ст.369 ЦПК України, виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999.

Суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, та стягнути на користь боржника безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

Матеріально правові підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обовязку повністю чи частково у звязку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави припинення матеріально-правового обовязку тягнуть визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, лише тоді, коли законодавство про виконавче провадження не передбачає інших спеціальних процедур реалізації таких підстав припинення обовязку у виконавчому провадженні.

Визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, може бути повязане й зі зміною обставин, які були підставою позову.

Для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, важливим є те, що обставини, факти, з якими повязується відсутність обовязку боржника, виникають вже після винесення судом рішення. В іншому разі через визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відбудеться ревізія законності рішення суду, що не передбачено процесуальним законодавством.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 8 від 25.09.2015 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, повязаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема, видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили. Інші підстави визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню чинним законодавством не визначені.

Відповідно до п. 2.1 мотивувальної частини Рішення Конституційного суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 у справі № 1-7/2013, Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року № 11-рп/2012).

Встановивши відсутність матеріально-правових та процесуальних підстав з яким закон повязує визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви, а відтак і щод озадоволення вимоги заявника про скасування всіх арештів накладних Франківським відділом державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області в межах виконавчих проваджень, відкритих на примусове виконання виконавчого листа № 2/1326/321/2012.

На підставі ст. 432 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа № 2/1326/321/2012 (про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Фольксбанк» заборгованість в сумі 203370,35 грн. за кредитним договором № KF 41339, судовий збір в розмірі 1700 грн. та кошти на оплату витрат на інформаційно-технічне забезпечення цивільної справи в сумі 120 грн.) таким, що не підлягає виконанню та скасуванню арештів, накладених Франківським відділом державної виконавчої служби м. Львова ГТУЮ у Львівській області в межах виконавчих проваджень відкритих на примусове виконання виконавчого листа відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: Мартьянова С.М.