Справа № 713/857/22
Провадження №2/713/226/22
РІШЕННЯ

іменем України

14.09.2022 м. Вижниця

Вижницький районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Кириляк А.Ю., за участі секретаря Колотило М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 інтереси, якого представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вашківецька міська рада , про встановлення факту спільного сумісного проживання із спадкодавцем ,визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 , Вашківецька міська рада , про встановлення факту спільного сумісного проживання із спадкодавцем визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування .

В позові вказувала, ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Карапчів Вижницького району Чернівецької області у віці 84 років померла її бабуся по батьковій лінії ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,24 га, кадастровий номер :01:001:0517, яка розташована на території колишньої Карапчівської сільської ради .

Право власності спадкодавця на згадану земельну ділянку підтверджується вищевказаним державним актом про право власності на земельну ділянку.

Згідно доданого до матеріалів справи витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки її вартість становить 9262,46 гривень.

На підставі частини 1 ст. 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 є його батько ОСОБА_3 - відповідач по даній справі .

У віці 79 років ОСОБА_4 стала немічною і через похилий вік та загострення хронічних захворювань втратила можливість самостійно себе обслуговувати та потребувала повсякденного догляду.

Оскільки її син, а його батько ОСОБА_3 більше 20 років тому виїхав на заробітки в невідомому напрямку і місце його перебування (проживання) відсутні до цього часу , у відповідності з приписами ч. 1 ст.264 СК України був зобов`язаний піклуватись про свою бабу, тому здійснював за нею повсякденний догляд, забезпечував її ліками, готував для неї їжу, вів з ОСОБА_4 спільне господарство та був пов`язаний з нею спільним побутом аж до дня її смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Для цього ще в січні місяці 2002 року він, без реєстрації нового місця проживання, перейшов постійно проживати в будинок АДРЕСА_1 старостату, який належав спадкодавцю, де проживав з ОСОБА_4 до дня її смерті, що настала ІНФОРМАЦІЯ_2 та здійснив обряд поховання.

Вважає, що за таких обставин ОСОБА_3 втратив право на спадкування за законом після смерті спадкодавця через умисне ухиляння від виконання свого обов`язку, передбаченого частиною 1 ст.202 СК України щодо утримання матері.

20 вересня 2022 року звернувся до приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Але постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. №372/02-31 від 20.09.2021 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,24 га. кадастровий номер :01:001:0517, яка розташована на території колишньої Карапчівської сільської ради , Вижницького району Чернівецької області у зв`язку з тим, що він у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини і відповідно до ст.1270 ЦК України пропустив строк для прийняття спадщини, та не надав доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважаєся таким, що не прийняв спадщину, а також не надав документів про наявність підстав для закликання його до спадкоємства за законом після смерті ОСОБА_4 ..

Тому для оформлення спадщини його необхідно встановити факт постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини.

Просить ухвалити рішення, яким визнати, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживав на час відкриття спадщини разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в її будинку під АДРЕСА_1 в період з січня місяця 2002р. по день смерті останньої, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Усунути від права на спадкування за законом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 після смерті його матері ОСОБА_4 , яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із його ухиленням щодо утримання спадкодавця.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на спадкове майно, а саме: на земельну ділянку розміром 0,24 га., кадастровий номер :01:001:0517, яка розташована на території Карапчівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області цільове призначення якої: для ведення сільськогосподарського виробництва.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Позов підтримали просили його задовольнити.

Представник Вашківецької міської ради Вижницького району в судове засідання не з`явився, хоча повідомлений про день, годину та місце слухання справи належним чином, від нього надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Карапчів Вижницького району Чернівецької області померла бабуся позивача - ОСОБА_4 .

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,24 га, кадастровий номер :01:001:0517, яка розташована на території колишньої Карапчівської сільської ради, що підтверджується держаним актом на права власності на земельну ділянку серії ЧВ №091574 від 09.12.2004 року.

З січня 2002 року і по день смерті спадкодавця позивач проживав разом із ОСОБА_4 в належному їй будинку АДРЕСА_1 старостату ОТГ «Вашківецька міська рада» без реєстрації за місцем проживання, то вважаюся таким, що прийняв спадщину про що свідчить довідка Карапчівського старостату від 21.10.2021 року №2/49 та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_4 від 18.04.2022 року.

Постановою приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. №372/02-31 від 20.09.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,24 га. кадастровий номер :01:001:0517, яка розташована на території колишньої Карапчівської сільської ради , Вижницького району Чернівецької області у зв`язку з тим, що він у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини і відповідно до ст.1270 ЦК України пропустив строк для прийняття спадщини, та не надав доказів про постійне проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Рішенням Вижницького районого суду від 28.12.2021 року позов ОСОБА_1 , інтереси якого представляє, адвокат Вовк Микола Миколайович до ОСОБА_3 , Вашківецької міської ради Вижницького району, Чернівецької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Головне управління Держгеокадастру в Чернівецькій області про встановлення факту родинних відносин ,- задоволено . Встановити факт родинних відносин , а саме, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була бабусею , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ..

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним.

Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Судом встановлено, що з січня 2002 року і по день смерті спадкодавця позивач проживав разом із ОСОБА_4 в належному їй будинку АДРЕСА_1 старостату ОТГ «Вашківецька міська рада» без реєстрації, таким чином позовна вимога щодо що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживав на час відкриття спадщини разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Що стосується позовної вимоги про усунення від права на спадкування ОСОБА_3 вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Правові підстави для усунення від права на спадкування визначені у статті 1224 ЦК України.

Так, відповідно до частини 1-2 статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно позбавили життя спадкодавця чи будь-кого з можливих спадкоємців або вчинили замах на їхнє життя.

Положення абзацу першого цієї частини не застосовується до особи, яка вчинила такий замах, якщо спадкодавець, знаючи про це, все ж призначив її своїм спадкоємцем за заповітом.

Не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Крім того, частиною 5 статті 1224 ЦК України визначено, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Положення цієї статті поширюється на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

Отже, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи.

Тобто для ухвалення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов`язку щодо її надання.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 6 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК України.

Виходячи з наведеного, правило частини п`ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до Сімейного кодексу України не були зобов`язані утримувати спадкодавця.

Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Разом із тим, суд не може погодитися з позовними вимогами ОСОБА_1 , оскільки законні підстави для усунення відповідача від права на спадкування після смерті ОСОБА_4 позивачем не доведені.

Також не підлягає вимога позивача про визнання права власності на спадкове майно ,а саме земельну ділянку

Громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Згідно з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року, документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку, є державний акт на право власності.

Державний акт на право приватної власності на землю - документ, виданий уповноваженим державним органом, що підтверджує право власності громадянина на земельну ділянку. Містить інформацію про власника земельної ділянки та підстави набуття права власності на земельну ділянку.

Державний акт, виданий після смерті спадкодавця при зазначенні в ньому дати прийняття уповноваженим органом відповідного рішення про передачу у власність земельної ділянки за життя спадкодавця, свідчить про набуття спадкодавцем права власності на земельну ділянку.

На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки у ОСОБА_1 є державний акт в якому зазначений кадастровий номер він повинен надати нотаріусу для подальшого оформлення спадкових прав на дану земельну ділянку. Крім того у постанові приватного нотаріуса Вижницького районного нотаріального округу Олійник Ю.М. №372/02-31 від 20.09.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 0,24 га. кадастровий номер :01:001:0517, яка розташована на території колишньої Карапчівської сільської ради , Вижницького району Чернівецької області з підстав , того що він у встановлений законом строк не подав заяви про прийняття спадщини. Інших доказів ,які не дають можливості оформлення позивачем права власності на спадкове майно, а саме спірну земельну ділянку суду не надано.

На підставі ст. ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1222, 1225, 1268 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 82, 206, 209, 258, 263, 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 інтереси, якого представляє ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Вашківецька міська рада ,про встановлення факту спільного сумісного проживання із спадкодавцем ,визнання права власності на спадкове майно та усунення від права на спадкування ,- задовольнити частково .

Встановити факт спільного проживання із спадкодавцем , а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 постійно проживав на час відкриття спадщини разом з померлою ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 в її будинку під АДРЕСА_1 в період з січня місяця 2002р. по день її смерті по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду через Вижницький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Відповідачі : Вашківецька міська рада , юридична адреса вул. 1 Травня, буд. 2, м. Вашківці Вижницький район, Чернівецька область .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Антоніна КИРИЛЯК