Дата документу 14.12.2022 Справа № 317/4035/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/4035/17 Головуючий у 1-й інстанції: Ачкасов О.М.
Провадження №22-ц/807/2125/22 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Гончар М.С., Дашковської А.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року, у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 01 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» (далі ПАТ КБ «Приват Банк»), правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк» (далі АТ КБ «Приват Банк») та ОСОБА_1 був укладений Договір про іпотечний кредит №ZPONGI, згідно якого були надані кредитні кошти в розмірі 227 250,00 грн зі сплатою 15 % (Далі за текстом - Кредит) річних та кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2018 року на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заяви відповідача ОСОБА_1 від 16 липня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду від 28 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, відповідно до якої вказаний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 49350,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк з 27 серпня 2008 року по 01 квітня 2018 року.

У забезпечення виконання зобов`язання за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 рок між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 (надалі Поручитель), ОСОБА_1 (далі Боржником) було укладено Договір поруки № ZPONGI від 01 квітня 2008 року, за умовами якого поручитель зобов`язалася відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконаня Боржником усіх його зобов`язань за договором про іпотечний кредит та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. В порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав, а саме не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_1 станом на 01 листопада 2017 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 144139,48 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 32600,37 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 31461,23 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5565,26 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 74512,62 доларів США.

Банк вказував, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише певної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від бооржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 32600,37 доларів США, яка є заборгованістю за кредитом (тілом крелиту), що за курсом 26,86 доларів США відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 листопалда 2017 року складає 875645, 94 грн та судові витрати.

Відповідно до умов Договору поруки, а саме п. 5 ПАТ КБ «Приват Банк» 10 квітня 2017 року (вих. № 30.1.0./2-878DNLFZ0X4E9) було направлено на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань за Договором № ZPONGI, яка залишилась останніми без виконання.

На підставі вищевикладеного, ПАТ КБ «Приват Банк» просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитом у розмірі 32600,37 доларів США ( тіло кредиту), що за курсом 26,86 доларів США відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 листопалда 2017 року складає 875645, 94 грн та судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року, в задоволені позову АТ КБ « Приват Банк» відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк»подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись нанеповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуальногоправа та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року повністю та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідачів судові витрати.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що банк зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, проте в порушення умов договору боржник свої зобов`язання не виконав. Банк надав розрахунок суми заборгованості, меморіальні ордери про видачу кредиту, виписки по рахунку, копії кредитного договору з додаткової угодою, розрахунок заборгованості, договір поруки, виписки та інші документи. Проте суд не надав належної оцінки цим доказам. Висновок експерта для суду не має зазделегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами. Належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку розрахунок заборгованості за кредитним договором), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково- зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок це процесуальний обов`язок суду, чого судом зроблено не було.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. У зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

АТ КБ « ПриватБанк», будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується наявними в матеріалах справи розпискою про отримання судової повістки (т. 7 а.с.27 ) до апеляційного суду не з`явився, клопотання АТ КБ «ПриватБанк» про проведення судового засіданя в режимі відеоконференції було задоволено апеляційним судом, проте предстаник банку з технічних причин на зв`язок не вийшов, у телефонному режимі прохав розглядати справу за відсутності представника банку на задоволенні апеляційної скарги наполягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповілдності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності АТ КБ « ПриватБанк»

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішеня є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що заявлений банком до стягнення розмір заборгованості недоведений, тому з урахуванням того, що доказування не може грунтуватися на припущеннях, у задоволенні позовних вимог банку до відповідачів про стягнення заборгованості у солідарному порядку слід відмовити за недоведеністю.Крім того, матеріали справи спростовують факти отримання кредита у іноземній валюті - доларах США, адже відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у валюті- гривні у розмірі 227250,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 01 квітня 2018 року, а 27 серпня 2008 року відбулася конвертація грошових коштів з валюти гривні в валюту долари США, тобто кошти в сумі 49350,72 доларів США позивачем відповідачу ОСОБА_1 не видавалися та, відповідно, ОСОБА_1 не отримувались. Фактично відбулася конвертація валюти заборгованості, а не коштів, що видаються позичальнику. Предметом доказування, крім іншого, є розмір заборговості позичальника ОСОБА_1 перед банком. Обов`язковому доведенню банком підлягає заявлений до стягнення розмір заборгованості за кредитним договором. Відповідачами розмір заборгованості за кредитним договором не визнавався, у зв`яку з чим за клопотанням ОСОБА_1 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 жовтня 2020 року у справі було призначено судово-економічну експертизу. Експертом було зроблено висновок № 20-148 від30 грудня 2020 року, з якого вбачається, що заборгованість за вищезазначеним кредитним договором в сумі 228000,32 грн, без урахування умов додаткової угоди від 27 серпня 2008 року до кредитного договору станом на 14 грудня 2017 року відсутня. Отже, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтведження заявленого до стягнення банком розміру заборгованості у сумі 32600, 37 доларів США, що за курсом 26,86 відповідно до службового розслідування НБУ від 01 листопада 2017 року становить 875645, 94 грн суду не надано.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки до таких висновків суд прийшов з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.

Статею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 01 квітня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит №ZPONGI, згідно якого були надані кредитні кошти в розмірі 227 250,00 грн зі сплатою 15 % (далі за текстом - Кредит) річних та кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2018 року (т.1 а.с.13-16).

Відповідно до ч.1 п.п. 1.3 договору, кредит надається строком погашення не пізніше 01 квітня 2018 року на поліпшення якості квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно ч.1 п.п.1.4 договору про іпотечний кредит, кредит надавався на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання.

У пункті 2.4 вказаного договору сторонами обумолено, що позичальник зобов`язується щомісячно до 1 числа кожного місяця, починаючи з нступного після укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитором відсотки ануїтетними платежами в сумі не менше 3695,38 грн шляхом внесення готівки до каси кредитора або шляхом безготівкових перерахувань на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у кредитора. Останню сплату ануїтетного платежу здійснювати не пізніше 01 квітня 2018 року.

Відповідно до ч.2 п.п. 2.1.1 договору, в забезпечення виконання зобов`язань за цим договором укладення відповідно Іпотечного договору та Договору поруки з урахуванням положень пункту 3 цього Договору.

Згідно ч.3 п.п.3.1 договору, виконання Позичальником зобов`язань за цим договором (в тому числі в тому числі і додатковими угодами до нього) забезпечується:

- іпотекою нерухомого майна житлового призначення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визначеного в Іпотечному договорі;

- договорем поруки №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 6 п.п. 6.1 договору, за невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність в порядку та на умовах, обумовлених чинним законодавством України та цим Договором.

Відповідно до ч.10 п.п. 10.2 договору, Договір може бути змінений або доповнений за взаємною згодою сторін.

Згідно з ч.10 п.п. 10.3 договору, всі зміни та доповнення до цього Договору викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженми на те представниками сторін.

Відповідно до ч. 10 п.п. 10.4 договору, Додаткові угоди до цього Договору, які можуть бути укладені в майбутньому, є його невід`ємною частиною.

У заяві від 16 липня 2008 року ОСОБА_1 повідомив банк про прийняття рішення змінити валюту кредиту по договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, просив заборгованість за договором конвертувати у валюту долар США по курсу процесингу на дату укладення додаткової угоди до договору ( т. 1 а.с. 17).

27 серпня 2008 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк», правонаступником якого є АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року відповідно до умов якої вирішили викласти договір про іпотечний кредит №№ZPONGI від 01 квітня 2008 року в іншій редакції, договір про іпотечний кредит переведено з валюти гривня у валюту долар США. У пункті 8.1 додаткової угоди сторонами обумовлено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом: перерахування на рахунок № НОМЕР_2 на строк з 27 серпня 2008 року по 01 квітня 2018 року, включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 49 350,72 доларів США на наступні цілі: на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі суми нуль %, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додатковго моніторингу, згідно з п. 7.2 даного Договору. Станом на 27 серпня 2008 року залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року складає 228 000,32 грн, що еквівалентно 49 350,72 доларів США. Періодом сплати вважати по 1 число кожного місяця. Погашення кредиту проводиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту, який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитним договором станом на 27 серпня 2008 року(т.1 а.с.19-22, а.с. 23).

У пункті 5.5 додаткової угоди від 27 серпня 2008 року сторони домовились, що термін позовної давності по вимога про стягнення кредиту становить 5 років.

Для забезпечення належного виконання зобов`язання, що виникає з договору про іпотечний кредит, між банком та ОСОБА_3 (надалі Поручитель) було укладено Договір поруки № ZPONGI від 01 квітня 2008 року (т.1 а.с.24-25).

Відповідно до ч.1 п.п. 1 договору, Поручитель зобов`язується відповідати перед Кредитором солідарно в повному обсязі за своєчасне виконаня Боржником усіх його зобов`язань за Договором про іпотечний кредит ZPONGI від 01 квітня 2008 року та додатковими угодами до нього, як існуючими на момент укладення Договору, так і тими, що виникнуть на його підставі в майбутньому.

Відповідно до ч.1 п.п. 1.5 договору, цим договором Поручитель дає згоду на зміну умов Договору про іпотечний кредит без додаткового погодження змін з поручителем.

Відповідно до ч.2 п.п. 2.1.1 договору, у разі невиконання Боржником своїх зобов`язань за Договром про іпотечний кредит, протягом 5 робочих днів з дня невиконання пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя. Ці вимоги є обов`язковими для виконання протягом 5 робочих днів з моменту отримання Поручителем від Кредитора письмового повідомлення про виконання Боржником зобов`язань за договром про іпотечний кредит.

Банк свої зобов`язання виконав повністю та надав ОСОБА_1 обумовлену договором суму грошових коштів, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого виникла прострчена заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договром ZPONGI від 01 квітня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_1 , станом на 01 листопада 2017 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість у сумі 144139,48 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 32600,37 доларів США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 31461,23 доларів США, заборгованості по комісії за користування кредитом у розмірі 5565,26 доларів США, пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором у розмірі 74512,62 доларів США, однак Банк на свій розсуд просив суд стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 солідарно лише суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 32600,37 доларів США що за курсом 26,86 грн станом на 01 листопада 2008 року становить 875645,94 грн (т.1 а.с.5-9).

Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5 ПАТ КБ «Приват Банк» 10 квітня 2017 року (вих. № 30.1.0./2-878DNLFZ0X4E9) було направлено на адресу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 повідомлення про прострочену заборгованість із зазначенням невиконаних зобов`язань за договором № ZPONGI (т.1 а.с.11), що підтверджується відповідним реєстром групованих поштових відправлень рекомендованих листів від 30 квітня 2017 року (т.1 а.с.12), яка залишилась ОСОБА_1 , ОСОБА_2 без виконання.

Відповідачами до позову був долучений договір купівлі-продажу квартири від 05 липня 2013 року, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та яка була іпотечним майном. Купівля-Продаж зазначеної квартири сторонами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 була здійснена за 212000,00 грн (т.1 а.с.73-74).

Згідно рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2019 року, ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» про визнання поруки припиненою. Судове рішення набрало законної сили 23 квітня 2019 року (т.1 а.с.172-173).

Судом 01 жовтня 2020 року, згідно ухвали суду була призначена судово-економічна експертиза (т.2 а.с.229).

Експертом був зроблений висновок №20-148 від 30 грудня 2020 року, з якого вбачається, що заборгованість по договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, в сумі 228000,32 грн, без урахування умов додаткової угоди від 27 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, що була наявна на 27 серпня 2008 року, відповідно наданих банківських виписок по рахункам № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 станом на кінець дня 29 серпня 2008 та станом на 14 грудня 2017 року, відсутня (т.3 а.с.13-19).

Крім того, судом 09 листопада 2021 року було задоволено частково клопотання представника відповідачів про призначення у справі додаткової судово-економічної експертизи та задоволено клопотання представника позивача про призначення у справі судово-економічної експертизи (т.6 а.с.40-42).

29 квітня 2022 року судом було отримано повідомлення експерта №СЕ-19/108-21/15015-ЕК від 22 квітня 2022 року про неможливість проведення судової експертизи, оскільки станом на 22 квітня 2022 року оплату за проведення судової економічної експертизи та необхідних документів для її проведення сторонами надано не було, що унеможливило вирішити зазначені у ухвалі суду запитання (т.6 а.с.207-213).

Як вбачається з наданих суду заяв представника позивача, представника відповідачів та ОСОБА_1 , вони не наполягали на проведенні судових експертиз, оскільки у сторін відсутні кошти на її оплату, просили суд розглянути справу на підставі наявних у справі доказів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу ( частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику чатинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповіднр до статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно з частиною першо. статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №202/2543/16 (провадження № 61-16922св20) зазначено, що: «висновок експерта для суду не має зазделегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кдексу. Відхилення судом висновку експерта повино бути мотивоване в судовому рішенні ( стаття 110 ЦПК України). Безспірно встановлено, що між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем укладено кредитний договір, а також у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань з повернення кредиту виникла заборгованість за кредитним договором. Суд першої інстанції у порушення статтей 263-265 ЦПК України належно не встановив всі необхідні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, не забезпечив повного та всебічного її розгляду, не надав належної оцінки поданим сторонами доказам, не сприяв сторонам у здійсненні їх процесуальних прав, що призвело до передчасного висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку із недоведеністю позовних вимог. При цьому, суд не врахував, що факт отримання коштів відповідачем не оспорювався, договір ним частково виконувався (частини перша статті 82 ЦПК України), а згідно зі статтею 204 ЦК України діє презумпція правоміності правочину, відповідно до якої правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Розрахунок заборгованості, наданий банком та виписка по рахунку, судом взагалі не досліджувалися. Колегія суддів вважає безпідставними посилання суду першої та апеляційної інстанцій , як на підставу для відмови у задоволенні позову банку, на висновок судово-економічної експертизи від зі березня 2017 року, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення (стаття 110 ЦПК України). Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини друга статті 89 ЦПК України). При цьому ні суд першої інстанції, ні апеляційний суд не надали правової оцінки доводам банку про те, що експертиза була проведена неякісно, містить суперечності, експертом не досліджені всі наявні докази, виписки по рахунку, тощо. Основним порушенням та невиконанням вимог закону судом є те, що встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних правовідносин, вони повністю відмовили у стягненні боргу через неправильний розрахунок заборгованості. Суд у будь якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумнівів, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

У постанові Верховного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113 св18) зазначено, що : « колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційного суду, як на законність підстави для відмови у задоволенні позову банку на недоведення суми заборгованості, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємнитй зв`язок доказів у їх сукупності (частина друга, третя статті 212 ЦПК України 2004 року). Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскілтьки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може грунтуватись на припущеннях (частина перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду зазделегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує мотиви відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) ( частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Висновок експерта для суду не має зазделегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 890 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повино бути мотивоване в судовому рішенні (частина перша статті 110 ЦПК України).

Відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 227 250,00 грн зі сплатою 15 % (Далі за текстом - Кредит) річних та кінцевим терміном погашення до 01 квітня 2018 року.

Згідно заяви відповідача ОСОБА_1 від 16 липня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду від 28 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, відповідно до якої вказаний договір переведено з валюти гривня в валюту долар США. Для здійснення конвертації ОСОБА_5 надав заяву б/н від 27 серпня 2008 року про продаж іноземної валюти, сума продаж в доларах США 49350,72 доларів США.

Водночас, суд першої інстанції не взяв до уваги, що розмір кредиту після проведення конвертації складав 49350,72 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, про що було укладено додаткову угоду від 27 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року.

Згідно наданих до суду банківських виписок банк здійснив виправну проводку, яка має назву у банківських виписках « исправительная проводка по с/з 93060854», тобто погашення кредиту ОСОБА_1 , який був виданий в гривнях з наступною його зміною в долари США, що підтверджується заявою ОСОБА_1 про продаж іноземної валюти від 27 серпня 2008 року 49350, 72 доларів США на суму 228000, 32 грн.

Таким чином, суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати укладення банком додаткової угоди конвертовано з валюти гривня у валюту долар США та за погодженням з позичальником через підписання додаткової угоди й графіку платежів, було здійснено погашення прострочених зобов`язань шляхом оплати їх за рахунок використання обумовленої сторонами кредитної лінії (визначена у розділі страхових платежів). Це має відображення у графіку платежів, що був підписаний сторонами під час укладення додаткової угоди до кредитного договору.

Отже, згідно кредитного договору ОСОБА_1 були видані грошові кошти зазначені у п. 1.1 договору. Відповідно до додаткової угоди грошові кошти повторно не видавались, було змінено валюту кредиту на долар США, зазначено заборгованість на дату конвертації, викладені умови договору у новій редакції.

Підписання і подальше виконання умов договору тривалий час свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 та є підтвердженням його повного усвідомлення наслідків укладення додаткової угоди від 27 серпня 2008 року до іпотечного кредитного договору №ZPONGI від 01 квітня 2008 року.

Судом першої інстанції також не враховано та не взято до уваги, що судовому експерту було поставлено судом запитання: чи погашена наявна станом на 27 серпня 2008 року заборгованість за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року в сумі 228000, 32 грн ( з яких 223943, 95 грн заборгованість за тілом кредиту та 4056,37 грн заборгованість за процентами) без урахування умов додаткової угоди від 27 српня 2008 року до договору про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року, з урахуванням платежів, здійснених відповідачем, а також коштів, що надійшли від продажу предмета іпотеки за договором купівлі-продажу іпотечної квартири від 05 липня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , яка була здійснена за ціною 212000, 00 грн. 17 липня 2013 року від продажу предмету іпотеки надійшло до банку 26147, 88 доларів США, що еквівалентно було на той час 209000, 00 гривень ( 1 долар США= 7,993 грн). Розподіл цих отриманих коштів відбувся в цей самий день наступним чином: 9053, 27 доларів США на погашення заборгованості за тілом кредиту, 16811, 62 доларів США на погашення пені та 282, 99 доларів США на погашення пені, що підтверджується копіями платіжних доручень та відображено у розрахунку заборгованості. Отже, отриманих коштів від продажу предмета іпотеки було недостатньо для погашення заборгованості за кредитним договором.

Тким чином, висновок експерта не відповідає обставинам справи та наданим доказам.

При зверненні із позовом АТ КБ «Приват Банк» послався на те, що у зв`язку із зазначенням порушеннями зобов`язань ОСОБА_1 станом на 01 листопада 2017 року має заборгованість перед позивачем у розмірі 144139, 48 доларів США. З огляду на принцип диспозитивності банк просив стягнути 32600, 37 доларів США, що за курсом 26, 86 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01 листопада 2017 року складає 875645. 94 грн.

Належних, допустимих та беззаперечних доказів про відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, ОСОБА_1 суду не надав.

Відповідно до вимог статтей 610, 554 ЦК України, боржник та поручитель відповідають як солідарні боржники. Відповідно до умов договору поруки, а саме п. 5 банком було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначеннням невиконаних зобов`язань за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року.

Згідно з п. 6 договору поруки, поручитель зобов`язаний виконати зобов`язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом п`яти календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред`явлена до поручителя щодо виконання забезпеченого зобов`язання, залишена без задоволення.

Крім того, рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 11 березня 2019 року, ОСОБА_2 було відмовлено у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 , АТ КБ «Приват Банк» про визнання поруки припиненою. Судове рішення набрало законної сили 23 квітня 2019 року

Отже заборгованість за договором про іпотечний кредит №ZPONGI від 01 квітня 2008 року підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку. При цьому колегія суддів зауважує, що АТ КБ «Приват Банк» в позовній заяві фактично просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за тілом кредиту, що становить 875645, 94 грн.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що оскаржене судове рішення не відповідає дійсним обставинам справи та наданим доказам, ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з наведним, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити, оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове рішеня про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги позивача ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову АТ КБ « ПриватБанк».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 14 вересня 2022 року у цій справі скасувати, прийняти нове судове рішення наступного змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №ZPONGI від 01 квітня 2008 року у сумі 875 645, 94 грн (тіло кредиту).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повна постанова складена 19 грудня 2022 року.

Головуючий, суддя Подліянова Г.С.Суддя Гончар М.С.Суддя Дашковська А.В.