РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2022 року

м. Рівне

Справа № 564/1108/21

Провадження № 22-ц/4815/638/22

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Шимківа С.С.,

суддів: Гордійчук С.О., Ковальчук Н.М.,

секретар судового засідання Ковальчук Л.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач публічне акціонерне товариство "Комерційний банк Акордбанк",

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Акордбанк" на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року (ухвалене у складі судді Грипіч Л.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "Комерційний банк Акордбанк" про стягнення безпідставно набутих коштів,-

в с т а н о в и в :

У квітні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" про стягнення безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 27 жовтня 2020 року ним через касу Відділення № 73 у м. Костопіль ПАТ "Комерційний банк "Акордбанк" було внесено на банківський вклад (депозит) 41 000 євро. У присутності керуючої Відділенням №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» Ващук Вікторії Віталіївни, касиром каси вказана сума була перерахована та облікована до каси Банку. У подальшому, ним було виявлено, що посадовими особами ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», а саме керуючою відділенням Ващук Вікторією Віталіївною у змові з невстановленими особами в злочинний спосіб було привласнено внесену ним суму на депозитний вклад у розмірі 41 000 євро, а договір банківського вкладу (депозиту) в письмовій формі не було укладено. Вказує, що майно, а саме спірні грошові кошти у розмірі 41 000 євро набуті ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» без правової на те підстави, оскільки він не пов`язаний жодними договірними правовідносинами щодо такого майна. Тому вважає, що у відповідача перед ним виникло зобов`язання повернути отримане майно, яке є безпідставно набутим. Просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" про стягнення безпідставно набутих коштів задоволено.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 41 000 євро, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову складає 1 386 222 грн. 30 коп..

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції керувався тим, що діями працівників банку були порушені права та інтереси позивача, що у свою чергу дає підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих коштів.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду, ПАТ "Комерційний банк Акордбанк" оскаржило його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не достатньо ґрунтовно дослідив докази, у зв`язку з чим, висновки, викладені в рішенні, не відповідають обставинам справи. Вважає, що факт внесення (передачу) позивачем 27 жовтня 2020 року через касу відділення № 73 41000 євро не доведений належними та допустимими доказами, оскільки обґрунтовується виключно твердженнями позивача у позовній заяві та показаннями двох свідків, одним з яких є сам позивача, а іншим його знайомий ОСОБА_2 .. З показань свідка ОСОБА_2 не можливо встановити такі фактичні обставини, які мають суттєве значення для справи, як розмір, валюту, мету передачі грошових коштів ОСОБА_1 працівнику банку. Показання ОСОБА_2 щодо намірів ОСОБА_1 укласти депозитний договір з банком ґрунтуються на повідомленні йому таких даних безпосередньо позивачем (з його слів). У зв`язку з не володінням свідком ОСОБА_2 інформацією в обсязі достатньому для всебічного, повного встановлення судом обставин та сприймання ним більшості обставин щодо яких надавались показання, зі слів самого ОСОБА_1 , переконаний, що свідком ОСОБА_2 не було надано об`єктивної та достовірної інформації щодо предмета доказування. Наголошує на необ`єктивності показів свідків, а також поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 які не підтверджують протиправність дій посадових осіб відділення Банку № 73 по відношенню до позивача. Стверджує, що факт внесення готівкових коштів до каси Банку, а отже і отримання (набуття) Банком готівкових коштів від клієнта, не можуть встановлюватися виключно на підставі показань свідків, оскільки відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту такі операції мають відображатись (обліковуватись) у відповідних документах. При цьому, будь-яких доказів (у тому числі, письмових, речових, документальних тощо), які б підтверджували факт внесення (передачі) позивачем грошових коштів розмірі 41000 євро на банківський вклад (депозит) до каси Банку та факт отримання їх Банком, до суду не представлено. Вважає, що наявність зареєстрованого кримінального провадження, у тому числі, порушеного за заявою позивача про вчинення кримінально правопорушення у зв`язку із привласненням (на його думку) посадовими особами ПАТ "КБ "АКОРДБАНК", не можуть підтверджувати або спростовувати будь-які обставини у цій справі, оскільки в даний час за не існує судових вироків, які б встановлювали обставини та факти, які викладені у позовних вимогах, зокрема, щодо неправомірних та/або злочинних дій посадових осіб Банку по заволодінню 41000,00 євро.

З наведених міркувань просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухваливши нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У поданому на апеляційну скаргу відзиві позивач просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення місцевого суду - без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, апеляційний суд приходить до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 жовтня 2020 року позивачем через касу Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», яке знаходиться за адресою: 35000, м. Костопіль, вул. 8 Березня, 6Г, було внесено на банківський вклад (депозит) 41 000 євро.

При позивачу, у присутності керуючої Відділенням №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» Ващук Вікторії Віталіївни, касиром каси вказана сума була перерахована та облікована до каси Банку.

Будь-які документи щодо внесення суми вказаних грошових коштів касиром відділення позивачу не було видано та повідомлено, щоб він підійшов у Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» за деякий час для оформлення договору банківського вкладу та інших документів.

Вказані обставини підтвердив позивач ОСОБА_1 , який був допитаний в судовому засіданні місцевого суду в якості свідка, в порядку ст. 234 ЦПК України.

Зокрема, свідок ОСОБА_1 показав, що він є керівником фермерського господарства, зареєстрований як фізична особа-підприємець і має відкриті поточні рахунки у ПАТ «КБ «Акордбанк», а саме обслуговувався у відділенні №73 у м. Костопіль. Також у цьому ж відділенні банку на його ім`я відкритий депозитний рахунок у гривні (депозитний вклад «Динамічний»). Повідомив, що на початку жовтня 2020 року керуюча відділенням банку ОСОБА_5 зателефонувала йому та сказала, що зараз у відділенні є дуже хороші умови для відкриття депозиту в доларах або євро, високі відсотки та запропонувала відкрити депозитний вклад у валюті. Оскільки, на той час у нього не було відповідної суми коштів у доларах чи євро, щоб відкрити такий депозитний вклад, він взяв у позику у ОСОБА_2 , з яким співпрацює по господарській діяльності, на півроку 41 000 євро. Підтвердив, що 27 жовтня 2020 року разом з ОСОБА_2 підійшли до відділення банку у м. Костопіль, де їх зустріла керуюча відділенням банку ОСОБА_5 та провела до каси, куди він віддав 41 000 євро, ці кошти були перераховані касиром та покладені до каси, а керуюча відділенням ОСОБА_5 сказала, що оформлять усі необхідні документи і йому зателефонують щоб зайшов підписав та забрав договір банківського вкладу. Оскільки наступні декілька днів він перебував у відрядженні по роботі, то до відділення банку у м. Костопіль зайшов лише 30 жовтня 2020 року, однак керуюча банком ОСОБА_5 була відсутня на роботі. У подальшому, він дізнався, що у Відділенні №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» була виявлена працівниками банку з Києва недостача по касі, а також що були викрадені кошти з рахунків клієнтів і надалі була порушена кримінальна справа. Також показав, що касир банку якому він здавав свої кошти, повідомила йому, що в той самий день, 27.10.2020 року, ці кошти з каси забрала керуюча відділенням ОСОБА_5 та поклала у свою сумку і винесла за межі банку. Прізвище касира, якій передавалися кошти на депозит була завідуюча касою Відділенням №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» Ліпчевська Леся.

Свідок ОСОБА_2 , у судовому засіданні місцевого суду показав, що у жовтні 2020 року, до нього звернувся ОСОБА_1 , з яким він співпрацює по роботі та попросив позичити готівкові кошти в євро або доларах, оскільки йому запропонували хороші умови по депозиту та по відсотках працівник з Акордбанку в м. Костопіль, так як можна трохи заробити на відсотках. Підтвердив, що під розписку позичив позивачу 41 000 євро, які ОСОБА_1 в його присутності передав в приміщенні відділення Акордбанку у м. Костопіль працівнику банку через касу відділення банку.

03 листопада 2020 року, позивачем було виявлено, що посадовими особами ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», а саме керуючою Відділенням №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» ОСОБА_5 в змові з невстановленими особами в злочинний спосіб було привласнено внесену ним суму на депозитний вклад в розмірі 41 000 євро, а договір банківського вкладу (депозиту) не було укладено.

04 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» із письмовою заявою про повернення внесених в касу відділення банку 41 000 євро, яка була зареєстрована за вхідним номером 28-06/338 від 04.11.2020 року.

09 листопада 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення до СУ ГУНП в Рівненській області у зв`язку із привласненням посадовими особами ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк», а саме керуючою Відділенням №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» в змові з невстановленими особами суми коштів в розмірі 41 000 євро.

Аналогічного змісту заява про вчинення кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України, ч.5 ст.191 КК України була скерована 11.11.2020 року ОСОБА_1 до Костопільського ВП ГУНП в Рівненській області.

За даними фактами, ГУНП в Рівненській області було відкрито кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР під №0000319 від 04.11.2020 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ч.3 ст.362 КК України.

У ході розгляду справи, місцевим судом також було досліджено документи із службового розслідування, яке проводилося ПАТ «КБ «Акордбанк» з приводу виявленої недостачі коштів у касі Відділенні №73 у м. Костопіль, Рівненської області.

Зокрема, завідуючою касою Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «КБ «Акордбанк» ОСОБА_3 та касиром ОСОБА_4 03.11.2020 року були надані письмові пояснення для директора департаменту безпеки ПАТ «КБ «Акордбанк» ОСОБА_6 . З пояснень завідуючої каси Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «КБ «Акордбанк» Ліпчевської Л.М. вбачається, що керівник відділення ОСОБА_5 , порушуючи відповідні банківські інструкції, неодноразово сама брала з каси готівку та виносила з каси, а саме гривні, євро та долари. З пояснень касира відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «КБ «Акордбанк» ОСОБА_4 вбачається, що вона почала працювати у відділенні з 08.09.2020 року та періодично помічала, що керуюча відділенням ОСОБА_5 та завкасою ОСОБА_3 перераховують у касі валюту та видавали валюту поза межами каси особам через відкриті двері. Також зазначає, що з 26.10.2020 року по 30.10.2020 року помітила, що завкасою ОСОБА_3 постійно плакала в касовій кабіні та почастішали візити керуючої ОСОБА_5 до каси, в якій працювала ОСОБА_3 . В подальшому дізналася, що є недостача по касі і що ОСОБА_5 забирала гроші з каси та відвозила до Рівного і погрожувала іншим працівникам банку, щоб не розповідали.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, які повідомлені позивачем та свідком ОСОБА_2 , оскільки показання свідків є доказом в розумінні ст.76 ЦПК України. Встановлені у справі обставини, у своїй сукупності, підтверджують протиправність дій посадових осіб відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «КБ «Акордбанк», у тому числі по відношенню до позивача. При цьому, місцевий суд констатував, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факту внесення позивачем 27.10.2020 року через касу Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» 41 000 євро, які набуті Банком без правової підстави, а тому у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем їх повернути, як є безпідставно набуте майно.

З такими висновками колегія суддів погодитися не може.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права, диспозитивність та змагальність сторін, яка полягає у свободі в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасником справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, і які в розумінні ст. ст. 77-79 ЦПК України повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Процесуальне законодавство визначає, що засобами доказування є: 1) письмові, речові і електронні докази; 2) висновки експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.4 ст.77 ЦПК України, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Разом з цим, на переконання колегії суддів позовні вимоги ОСОБА_1 не підтверджені належними та допустимими доказами.

Позовні вимоги та оскаржуване рішення суду фактично ґрунтується на показах свідків - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які мають пряму майнову зацікавленість у результаті розгляду справи.

Цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище, людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися, для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.

Суд першої інстанції, при оцінці незалежності, достовірності та об`єктивності показів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не врахував, що дані особи безпосередньо зацікавлені у результаті вирішення спору, а тому їх покази не можуть лежати в основі рішення суду.

Обставини, що підтверджуються показаннями свідка повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом об`єктивними, достовірними та достатніми для висновку про встановлення цих обставин.

Натомість, позивачем, окрім своїх свідчень та показів ОСОБА_2 , не надано будь-яких інших доказів, які б підтверджували факт внесення позивачем 27.10.2020 року через касу Відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «Комерційний банк «Акордбанк» 41 000 євро.

Квитанції або будь-якого іншого платіжного документа, який би підтверджував цей факт, позивач не надав, а також не пояснив чому він їх не вимагав, якщо такі документи у касі Банку йому не видавалися.

Керуюча Відділенням №73 у м. Костопіль ПАТ «КБ «Акордбанк» ОСОБА_5 та завідуюча касою ОСОБА_3 судом допитана не була.

Наявні у справі матеріали службового розслідування ПАТ «КБ «Акордбанк» протиправність дій посадових осіб відділення №73 у м. Костопіль ПАТ «КБ «Акордбанк» по відношенню до позивача не доводять.

Досудове розслідування за кримінальним провадженням №0000319 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ч.3 ст.362 КК України, триває.

На дані обставини суд першої інстанції уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення позову, а тому рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, покладається на позивача. При визначенні розміру судового збору враховується максимальна його ставка на час подання позову.

На підставі ст.ст. 11, 1212 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства "комерційний банк Акордбанк" задовольнити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 28 грудня 2021 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства "комерційний банк Акордбанк" про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "комерційний банк Акордбанк" судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 17 025 грн..

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Гордійчук С.О.

Ковальчук Н.М.