Справа № 459/1064/21
Провадження № 2/459/595/2021
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2022 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді Мельникович М. В.

з участю секретаря Горощук А.О.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді в режимі відеоконференції за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТзОВ «Львівгаз збут» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з газопостачання

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19 003,89 грн. основного боргу, 1877,18 грн. інфляційних втрат та 3% річних 1112, 88 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

В обгрунтування позову послався на те, що ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2019 року по справі №459/3037/19 було скасовано судовий наказ, виданий за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із Відповідача. У зв`язку із наведеним, відповідно до норми ч. 2 ст. 166 ЦПК України, та в порядку ч.1 ст.184 ЦПК України ТОВ "Львівгаз збут" пред`являє позовну заяву про стягнення заборгованості за спожитий природний газ. З приводу обґрунтованості позовних вимог зазначив, що відповідач, який є споживачем природного газу за місцем свого проживання використовує для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут». З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги однак споживач не виконав взятих на себе зобов`язань та не оплачував повністю вартість спожитого газу. Заборгованість за спожитий природний газ за адресою вказаною вище станом на 11.02.2021 року складає 19 003,89 грн. У зв`язку із цим просить суд позов задовольнити.

Ухвалою від 20.04.2021 р. судом відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судовий розгляд на 07.06.2021 р. в залі судового засідання Червоноградського міського суду Львівської області з повідомленням сторін, який було відкладено за клопотанням відповідача на 30.06.2021 року.

30.06.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо позовних вимог та зазначив, що у своєму позові позивач наводить розрахунок з 01.05.2018 року та вказує, що борг станом на цей період часу становив 8 933,29 грн. За період до 01.05.2018 року відповідач мав спір про користування послугою газопостачання на автономне опалення із використанням субсидії. 06.06.2003 року КП «Червонограджитлокомунсервіс» видало відповідачу дозвіл № 3131 в ДКБ «Львіввугілля» для виготовлення проектної документації. Згідно акту від 2 грудня 2003 р. Підтверджено факт, що квартиру по АДРЕСА_1 відключено від центрального опалення. 22.12.2003 року газовий лічильник був підключений та опломбований. В 2015 р. відповідач звернувся в Червоноградське управління праці та соціального захисту населення, за своїм правом скористатись субсидією за 2015-2017 роки. Червоноградське управління праці та соціального захисту населення свої листом № 3454 від 31.07.2015 р. відповідачу було повідомлено про те, що йому призначено субсидію на площу 52,1 м2 із розрахунку за житлово-комунальні послуги з травня місяця 2015р. по квітень місяць 2016р. із врахуванням опалювального приладу котел «Данко». Відповідач такою послугою користався по листопад місяць 2017р., оскільки Червоноградське управління праці та соціального захисту населення повідомив, що йому призупинено право користуватись субсидією, бо до них звернулось ВАТ «Львівгаз» філія Червоноградське УЕГГ з питанням, що в його квартирі по АДРЕСА_1 незаконно встановлений газовий котел на опалення квартири, тому субсидія буде нараховуватись лише на квартплату, водоканал, газову плиту для приготування їжі, а не на котел обігріву квартири. З травня 2016р. по жовтень місяць 2016 року, оскільки за цей період субсидії не призначались, то відповідач сплачував за газ згідно лічильника. За період з 01.05.2015 року по 01.10.2017 року відповідачу було знято нарахування субсидій за послугу газопостачання з врахування опалювального приладу котел «Данко» і у нього виникла заборгованість по оплаті комунальних послуг більше 9000 грн. Дані дії відповідачем були оскаржені до суду. Вважає, що борг, який виник до травня 2018 року є безпідставно нарахований, бо не врахована субсидія. Окрім цього, відповідач повідомив, що з лютого 2017 року спірна квартира була зареєстрована за ОСОБА_5 . Таким чином, власником квартири на даний час являється ОСОБА_4 , який і повинен нести відповідальність за послуги, надані його власній квартирі. Крім того, просив застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносив, оскільки вважає, що такий збіг.

08.07.2021 року представником позивача було подане клопотання про залучення до участі у справі співвідповідача та про зміну предмету позову, у якому позивач просив залучити до участі у справі в якості співвідповідача власника квартири АДРЕСА_2 . Також просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 19 003,89 грн. основного боргу, 1877,18 грн. інфляційних втрат та 3% річних 1112, 88 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн.

Крім того, представником позивача було подано відповідь на відзив, у якому позивач заперечив твердження відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву та додатково вказав, що прийняті судові рішення, на які посилається позивач не спростовують наявності у відповідача заборгованості перед позивачем. Що стосується строку позовної давності, то вважає, що такий переривався, оскільки на підставі заяви позивача був виданий судовий наказ про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , який згодом було скасовано, а також відповідачем здійснювалися часткові сплати заборгованості, що свідчить про те, відповідач ОСОБА_2 вчиняв дії, що свідчать про визнання ним боргу. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 27.07.2021 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_4 , а розгляд справи було відкладено до 08.09.2021 року, який в подальшому було відкладено до 04.10.2021 року.

30.09.2021 року відповідачем ОСОБА_4 було подано відзив на позовну заяву, в якому він заперечив щодо позовних вимог. Вважав, що сума заборгованості за надані послуги з газопостачання має бути стягнена тільки з ОСОБА_2 , оскільки ОСОБА_6 хоч і є власником квартири, однак в даній квартирі на даний час не проживає і ніколи не проживав. В спірній квартирі проживає ОСОБА_2 та його сім`я, які й користуються даними послугами, однак їх не оплачують. ОСОБА_4 , як власник, не може отримати доступу до свого майна, бо відповідач ОСОБА_7 чинить йому перешкоди в коритуванні його квартирою та не допускає до неї, з приводу чого тривають судові спори. Тому в задоволенні позовних вимог, що стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з нього просив відмовити, а суму заборгованості стягнути з ОСОБА_2 . В подальшому просив справу розглядати у його відсутності. Крім того, при ухваленні судового рішення просив стягнути в його користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн.

04.10.2021 року розгляд справи було відкладено за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Огорілка Ю.В. у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні на 05.11.2021 року.

11.10.2021 року представником позивача було подано відповідь на відзив ОСОБА_4 , в якій зазначено, що відповідач ОСОБА_4 є власником спірної квартири з 27.02.2017 року. Згідно з п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Такий споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Заперечення відповідача ОСОБА_4 зводяться до того, що він у спірній квартирі не проживає, однак не проживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності та факт відсутності реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати комунальних послуг. Крім того, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить (ст. 322 ЦК України), тому відповідач ОСОБА_4 , як власники квартири, несе обов`язок зі сплати заборгованості за послуги газопостачання. Відтак, позовні вимоги підтримав та просив стягнути солідарно з боржників суму заборгованості за надані послуги газопостачання.

23.10.2021 року відповідачем ОСОБА_4 було подано заперечення на відзив, в якому відповідач заперечив щодо доводів позивача, викладених у відзиві, мотивуючи відсутністю укладеного договору між позивачем та ним. Вважає, що він не є споживачем природнього газу згідно з Правилами постачання природнього газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496. А договір між позивачем та ОСОБА_2 є діючим. Тому, в задоволенні позову до нього просив відмовити.

05.11.2021 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 07.12.2021 року.

06.12.2021 року представником відповідача ОСОБА_4 було подано письмові пояснення, згідно з яких ОСОБА_4 послався на те, що ОСОБА_2 було подано позовну заяву до суду, в якій він вказав, що є власником спірної квартири та просив визнати протиправними дії АТ «Львівгаз» щодо відключення від газопостачання та просив зобов`язати відновити газопостачання у спірній квартирі. В даній заяві ОСОБА_2 зазначив, що споживачем є не лише власник, а й особа яка проживає у квартирі. Оскільки ОСОБА_2 споживав природній газ та оплачував рахунки відповідача, він приєднався до Договору розподілу. Підтвердженням факту приєднання є також наявність у ОСОБА_2 особового рахунку, відкритого на його ім`я та документального підтверджене споживання природнього газу. До даних пояснень ним долучено копії матеріалів зі справи за позовом ОСОБА_2 до АТ «Львівгаз» про визнання протиправними дій щодо відключення від газопостачання та зобов`язання відновити газопостачання у спірній квартирі.

07.12.2021 року в судовому засіданні було продовжено перерву за клопотанням представника позивача до 21.01.2022 року, а в подальшому до 18.02.2022 року.

16.02.2022 року представником позивача було подано письмові пояснення до позовних вимог.

18.02.2022 року відповідачем ОСОБА_2 були подані додаткові заперечення щодо позовних вимог, які зводяться до того, що ОСОБА_2 посилається на неправомірне знаття субсидій за послуги газопостачання, на підставі чого вважає борг безпідставним.

18.02.2022 року в судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції представник позивача підтримав позовні вимоги та просив солідарно стягнути з відповідачів суму заборгованості за надані послуги з газопостачання. Відповідач ОСОБА_2 та його представник заперечили щодо задоволення позовних вимог, просили в позові відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25.11.2019 року було скасовано судовий наказ від 07.11.2019р., виданий Червоноградським міським судом Львівської області за заявою ТзОВ «Львівгаз збут» у справі №459/3037/19 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ із ОСОБА_2 (а.с.8).

У зв`язку із цим позивач вважав за необхідне звернутися в порядку позовного провадження з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Відповідно до довідки №25050 від 01.09.2017р. відділу реєстрації Червоноградської міської ради Львівської області від 01.09.2017 року в квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_2 (власник), ОСОБА_8 (дружина), ОСОБА_9 (син) (а. с.7).

В процесі розгляду справи судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 та члени його сім`ї втратили право користування вищезгаданою квартирою за рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 02.12.2019р. у справі №459/2270/18, проте продовжували та продовжують там фактично проживати. На час ухвалення рішення у даній справі, рішення у справі №459/2270/18 набрало законної сили (01.11.2021р.), проте оскаржене в касаційному порядку.

Згідно з договором №17256-2010 р. від 17.02.2010 року, укладеним між ВАТ «Львівгаз», від імені якого діє філія Червоноградського УЕГГ в особі Гарасимчука М. Я.(Виконавець) та ОСОБА_2 (Споживач), який міститься в матеріалах справи №459/3427/17, яка була оглянута в судовому засіданні, між сторонами було укладено Договір про надання послуг з газопостачання (справа №459/3427/17, а.с. 8-9).

Відповідно до п.1.1 Договору про надання послуг виконавець зобов`язувався безперервно надавати Споживачеві-наймачеві (орендарю, власнику) квартири та членам його сім`ї, іншим особам, які зареєстровані в житловому приміщенні послуги з постачання природного газудля побутового споживанняз гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та тиску, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожитий прирожний газ і користування послугами за встановленими цінамив термін і на умовах,передбачених цим договором.

Відповідно до п.4.2 Договору про надання послуг оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється Споживачем дл 20 числа місяця, наступного за звітним грошовими коштами ща платіжними документами, які виписуються виконавцем.

Пункт 5.2.3. Договору про надання послуг передбачає, що споживач зобов`язаний своєчасно та в повному розмірі вносити плату за надані послуги з газопостачання відповідно до умов цього договору.

Згідно з п.7.3 Договору про надання послуг споживач несе відповідальність згідно із законодавством за, зокрема, несвоєчасне та не в повному обсязі внесення плати за надані послуги з газопостачання.

Всупереч умовам даного договору відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання не виконував у зв`язку із чим виникла заборгованість за спожитий газ.

У відповідності до Довідки про фінансовий стан, складеної ТзОВ «Львівгаз збут» розмір заборгованості за надані послуги з газопостачання в квартирі АДРЕСА_2 в період з березня 2018 року по лютий 2021 року складає 19003,89 грн. (а. с. 5).

Відповідго до Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам, затвердженого постановою №2500 від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, такий договір розроблений відповідно до Закону України «Про ринок природнього газу» та Правил постачання природньго газу, затверджених Постановою №2496 від 30.09.2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг та є договором приєднання,що укладений з врахуванням вимог ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Згідно п. 1.3 розділу І Типового договору, фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку.

У відповідності п.2.1 розділу ІІ Типового договору за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором.

З 27.11.2015 року відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання).

Відповідно до ч.1. п. 17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання.

Відповідно до вимог зазначених Правил ТзОВ «Львівгаз збут» зобов`язаний надавати споживачу послуги з газопостачання до його квартири/будинку, а споживач несе обов`язок по своєчасній оплаті вартості спожитого природнього газу.

В розділі III Правил постачання зазначено, що договір постачання природного газу споживачу розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Окрім цього,відповідно до абз. 2, п.4 Розділу III Правил фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. (ТОВ "Львівгаз збут" є постачальником із спеціальними обов`язками відповідно до Постанови КМУ від 22 березня 2017р №187).

Факт сплати споживача за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента) (а. с. 5).

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» на споживача покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону України обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

У відповідності до п.6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно п. 5 ч.2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, крім іншого, зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №264616666 від 07.07.2021 року право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєтроване з 27.02.2017 року за ОСОБА_4 (а. с. 56-57). Проте ОСОБА_4 у даній квартирі фактично не проживав та не проживає на час розгляду даної справи.

У даній квартирі фактично проживає відповідач ОСОБА_2 та члени його сім`ї, що неодноразово підтвердив в процесі розгляду справи останній, тобто він являється фактичним користувачем вищевказаної квартири і саме з ним укладений договір на постачання приронього газу

У постанові від 19.08.2020 року у справі №703/2200/15-ц ВС дійшов висновку, що непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільняє особу від обов`язку нести витрати з оплати комунальних послуг.

Отже, з огляду на вищезазначене, керуючись ЗУ ««Про житлово-комунальні послуги», можна дійти висновку, що споживачами у даних правовідносинах є ОСОБА_4 як власник квартири та ОСОБА_2 як особа, яка фактично користується даним нерухомим майном і з яким укладено відповідний договір. Тому дані споживачі є зобов`язаними оплачувати за надані житлово-комунальні послуги.

Як вбачається із матеріалів справи між відповідачами склалися конфліктні відносини з приводу користування спірною квартирою та оплатою спожитих комунальних послуг. Проте, питання правомірності проживання ОСОБА_2 у вищевказаній квартирі не є предметом розгляду даної справи.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Вказана норма кореспондується зі статтею 322 ЦК України, відповідно до якої власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Внаслідок неналежного виконання споживачами зобов`язання по оплаті наданих послуг з газопостачання за ними рахується заборгованість за період часу з березня 2018 року по лютий 2021 року у розмірі 19 003,89 грн. основного боргу, 1877,18 грн. інфляційних втрат та 3% річних 1112, 88 грн., що підтверджується довідкою про фінансовий стан (а. с. 5).

Частиною 4 ст. 264 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається із змісту постанови Великої палати Верховного суду від 16.05.2019 року (справа № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18) у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем.

Відповідач ОСОБА_2 в своїх запереченнях на позовну заяву, посилається на постанову Львівського апеляційного суду від 01.07.2019 року по справі №459/3427/17, якою частково скасовано рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 06.12.2018 року та визнано незаконними дії Червоноградського відділенян ПАТ «Львівгаз» про надання інформації Управлінню праці та соціального захисту населення у листі від 15.03.2017 року про самовільне встановлення газового котла відповідачем ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Однак, дане рішення суду не містить висновків щодо підставності нарахування позивачем заборгованості за надані послуги з газопостачання та не спростовують наявності у відповідача заборгованості перед позивачем.

Також доводи відповідача ОСОБА_2 щодо заперечення позовних вимог зводяться до посилання на неправомірне зняття субсидії за послуги газопостачання, тому він вважає, що борг, який виник станом на травень 2018р. є безпідставним, оскільки не врахована субсидія. Щодо даних заперечнь слід зазначити наступне.

Умови призначення та порядок надання громадянам субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг (в тому числі газопостачання) встановлюються постановою КМУ «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» від 21.10.1995р.№ 848.

Відповідно до абз. 1 п. 3 постанови №848 (в редакції, що діяла на момент зняття Відповідачу нарахування субсидії) призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад.

Відтак, до компетенції ТзОВ Львівгаз збут не належать питання щодо призначення/нарахування/зняття субсидій споживачам для відшкодування витрат на оплату послуг газопостачання. Крім того, всю інформацію щодо персоніфікованих даних споживача та наявності у нього газових приладів ТОВ Львівгаз збут на підставі положень Кодексу ГРМ отримує від Оператора ГРМ - АТ Львівгаз.

Отже, доводи ОСОБА_2 про вчинення ТОВ Львівгаз збут незаконних дій щодо позбавлення останнього права на надання субсидії є необгрунтованими та безпідставними, тому не беруться судом до уваги. Окрім того, такі твердження відповідача ОСОБА_2 жодним чином не спростовують позовних вимог про стягнення заборгованості.

Суд роз`яснює відповідачу? що він вправі звернутися до відповідного підрозділу з питань соціального захисту населення із заявою про нарахування йому субсидії за той період, за який він був позбавлений такої.

Щодо клопотання відповідачіа про застосування строків позовної давності, то слід заначити наступне.

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчинення особою дій, що свідчить про визнання нею боргу або іншого обов`язку.

Згідно ч.2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судом встановлено, що позивачем було подано до суду заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані послуги з газопостачання з ОСОБА_2 ; 07.11.2019 року даний наказ було видано позивачу. Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 25 листопада 2019 року у справі №459/3037/19 вищевказаний судовий наказ було скасовано.

Окрім цього, із довідки про фінансовий стан (а.с.5) вбачається, що відповідачем були здійснені наступні оплати: липень 2018р. 300,00 грн., вересень 2018р. 250,00 грн, вересень 2019р. 180,75 грн., жовтень 2019р. 200,00 грн., листопад 2019р. 300,00 грн., листопад 2020р. 200,00 грн., грудень 2020р. 250,00 грн, грудень 2021р. 700,00 грн. Такі дії відповідача свідчать, зокрема, про вчинення особою дій щодо визнання нею боргу.

Таким чином, видача судового наказу у цих правовідносинах та вчинення особою дій, що свідчать про визнання боргу, переривають перебіг строків позовної давності в силу ст. 264 ЦК України.

Згідно ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відтак, суд вважає, що в даних правовідносинах строк позовної давності не минув.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до переконання, що відповідачі належним чином не виконували свої зобов`язання по сплаті коштів за надані послуги з газопостачання, а тому позов слід задовольнити у межах заявлених позовних вимог та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість у розмірі 19 003,89 грн. основного боргу, 1877,18 грн. інфляційних втрат та 3% річних 1112, 88 грн., що виникла за період часу з березня 2018 року по лютий 2021 року.

Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає солідарному стягненню судовий збір у користь позивача у сумі 2270 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. ст. 526, 610, 611, 625 ЦК України, ст. 64, 67, 68 Житлового кодексу, Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених Постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 року, Правилами постачання природнього газу, затвердженими Поставою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (, 79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 111а) заборгованість за послуги з газопостачання в сумі: 19 003 (дев`ятнадцять тисяч три) гривні 89 коп. основного боргу, 1877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) гривень 18 коп. інфляційних втрат та 3% річних 1112 (одна тисяча сто дванадцять) гривень 88 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівгаз збут» (ЄДРПОУ 39594527, 79039, м. Львів, вул. Т. Шевченка, 111а) 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 25.02.2022 року.

Суддя: М. В. Мельникович