Провадження № 2/638/1082/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м.Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Почерніної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі судових засідань в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь 98650,23 грн. за договором позики укладеним між сторонами 09 березня 2010 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 09 березня 2010 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір позики, згідно якого відповідач позичив у позивача грошові кошти в іноземній валюті, а саме 3700 Євро строком до 09 червня 2010 року, однак у вказаний термін відповідач борг не повернув, щоразу відкладаючи термін повернення коштів. У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач просить суд позов задовольнити, стягнути суму заборгованості у розмірі 98650, 23 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 09 березня 2010 року у розмірі 98650,23 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 986,50 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 20 вересня 2021 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 21 липня 2017 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики скасовано. Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання призначене на 15 грудня 2022 року позивач не з`явився, про дату час та місце повідомлявся. На підставі заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кобзіної А.О. Дзержинським районним судом м. Харкова від 14 грудня 2022 року було постановлено ухвалу про проведення судового засідання призначеного на 15 грудня 2022 року за участю представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Кобзіної Альони Сергіївни в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «EasyCon». Також вказаною ухвалою судом було роз`яснено приписи ч. 5 ст.212 ЦПК України.

Як вбачається з довідки секретаря судового засідання Почерніної А.Д. від 15 грудня 2022 року у судове засідання призначене на 15 грудня 2022 року представник відповідача не з`явився, на зв`язок в режимі відеоконференції не вийшов.

Відповідно до п, 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Крім того, суд зазначає, що розгляд справи триває з 20 вересня 2021 року та неодноразово відкладався на підставі клопотань позивача та його представників.

Також, суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

Виходячи з вищевикладеного, та враховуючи тривалість провадження у справі, неодноразове перенесення розгляду справи, а також те, що судом були здійснені всі необхідні процесуальні заходи для участі представника позивача у судовому засіданні, з метою недопущення порушення прав всіх учасників судового процесу, суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у матеріалах справи доказами за відсутності позивача та його представника.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Суд, дослідивши матеріали справи дійшов наступного висновку.

Відповідно до копії договору позики від 09 березня 2010 року, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Маслак Н. В. ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 прийняв у власність 40108 грн., що становить еквівалент 3700 Євро, та ОСОБА_2 зобов`язався повернути їх у строк до 18 год. 00 хв. 09 червня 2010 року.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не виконує взяті на себе зобов`язання протягом тривалого часу, що свідчить про порушення умов договору позики. Загальна сума заборгованості ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 15 листопада 2019 року становить 98650,23 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до умов, визначених у договорі позики від 09 березня 2010 року, сума боргу 40108 грн., що за згодою сторін складає еквівалент 3700 Євро повинна була бути повернута позивачу до 18 години 00 хвилин 09 червня 2010 року, однак до теперішнього часу борг повернуто не було.

Згідно з частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. 252-255 ЦК України.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін (ч.1 ст. 259 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем була подана заява від 04 листопада 2022 року про застосування судом строків позовної давності.

Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Строк повернення грошових коштів за договором позики від 09 березня 2010 року на суму 40108 грн., що за згодою сторін складає еквівалент 3700 Євро встановлений до 18 години 00 хвилин 09 червня 2010 року, однак позивач в свою чергу звернувся з позовною заявою 25 листопада 2011 року (а.с. 9).

Таким чином, суд зазначає, що строком виконання відповідачем зобов`язань за договором позики від 09 березня 2010 року було визначено 18 година 00 хвилин 09 червня 2010 року, а відтак, саме з 18 години 00 хвилин 10 червня 2010 року почався перебіг строку позовної давності.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що строк позовної давності відносно вимог позивача за договором позики, укладеного 09 березня 2010 року, відповідно до якої ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 40108 грн., що за згодою сторін складає еквівалент 3700 Євро сплив о 18 годині 00 хвилин 10 червня 2013 року, разом з тим позов було подано до суду 25 листопада 2011 року, тобто після спливу трирічного строку позовної давності, про застосування якого просив відповідач, при цьому позовна заява не містить зазначення причин пропущення вказаного строку позивачем та відповідного клопотання про визнання їх поважними, а тому суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності, щодо стягнення грошових коштів в сумі 40108 грн., що відповідно до договору позики від 09 березня 2010 року складає еквівалент 3700 Євро за договором позики від 09 березня 2010 року.

Враховуючи викладене, суд відповляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за вебадресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному вебпорталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Повний текст судового рішення складено 20 грудня 2012 року.

Суддя Л.М. Рибальченко