УХВАЛА

07 грудня 2022 року м. Кропивницький

справа № 388/896/19

провадження № 22-з/4809/82/22

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Голованя А.М. (головуючий, суддя-доповідач), Карпенка О.Л., Мурашка С.І.,

за участю секретаря судового засідання Завітневич О.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі ОСОБА_2 , приватний нотаріус Величко Сергій Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Величко Сергія Олександровича про визнання недійсним договору довічного утримання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач оскаржив його в апеляційному порядку.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 04 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Долинського районного суду Кіровоградської області від 07 жовтня 2021 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задоволено. Визнано недійсним договір довічного утримання від 10 травня 2018 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Долинського районного нотаріального округу Величком Сергієм Олександровичем за реєстровим номером 279. В задоволенні вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Величка Сергія Олександровича відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1921,00 грн у рахунок компенсації витрат понесених за сплату судового збору.

26.10.2022 до Кропивницького апеляційного суду від ОСОБА_3 надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заява обґрунтована тим, що згідно Договору про надання правової допомоги № 1 від 01 липня 2020 року, а саме п. 4.1. вартість послуг адвоката встановлюється в розмірі 5 % мінімальної заробітної плати за годину або згідно умов додаткових угод. Зазначав, що реально позивач сплатив йому оплату послуг одним переказом в євро, який він отримав у ПриватБанку в гривнях за поточний на той час курсом.

Вказував, що загальні витрати часу підтвердженні двома томами справи з клопотаннями, заявами, апеляційною скаргою та іншими, складеними ним документами і склали набагато більше 100 годин.

Посилаючись на Методику обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 12000 грн.

В судовому засіданні адвокат Козляковський Г.Т. підтримав доводи поданої ним заяви і просив її задовольнити.

Інші учасники справи в судове засідання не з?явилися, про час і місце розгляду справи повідомленні в установленому законом порядку.

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, колегія суддів вважає, що заява представника позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У частині другій статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Законодавством України не встановлено спеціальних вимог щодо порядку підтвердження оплати правничої допомоги для цілей розподілу судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_3 надано суду ордер про надання правничої (правової) допомоги від 25.10.2021 (т.2 а.с. 52) та довіреність від 15.01.2020, якою ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником.

Проте представник позивача не надав суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, у матеріалах справи відсутній, також, і Договір про надання правової допомоги.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

До закінчення судових дебатів у справі адвокат Козляковський Г.Т. не зробив відповідної заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, не зазначав такої вимог ні в письмовому вигляді у заявах і клопотаннях, ні усно в судовому засіданні.

Тобто, заявником порушено порядок, визначений п. 8 ст. 141 ЦПК України, вирішення даного питання.

Наведене вище є підставою для відмови у задоволенні його заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною Верховним Судом у постанові від 23 листопада 2020 року по справі №638/7748/18.

Відповідно до частини п`ятої статті 270 ЦПК України суд постановляє ухвалу про відмову в ухваленні додаткового рішення.

Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено 08 грудня 2022 року.

Головуючий суддя А.М. Головань

Судді О.Л. Карпенко

С.І.Мурашко