Справа № 727/6139/21
Провадження № 2/727/208/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року Шевченківський райсуд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Мамчина П.І.

при секретарі Грицик Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У липні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Посилався на те, що ним 25.12.2017 року було надано відповідачам позику в розмірі 320000,00 грн. на придбання квартири в ПМК-75 на строк до 31.12.2017 року. З даного приводу була складена в присутності двох свідків розписка.

15.06.2017 року відповідачем ОСОБА_3 було надано позивачу гарантійний лист про те, що на даний час між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 існують судові спори щодо поділу майна подружжя і гарантовано, що після закінчення судових справ, не пізніше 31.12.2020 року, йому буде виплачена сума за договором позики, включаючи відсотки.

Зазначив, що згідно розрахунку сума заборгованості становить 440305,54 грн., з яких 320000,00 грн. основна сума боргу за договором, інфляційні втрати за період з 31.12.2017 року по 06.06.2021 рік 87349,92 грн., 3% річних - 32955,62 грн.

Вказав, що на даний час гроші не повернені. На повідомлення, які були надіслані 01.05.2021 року та 31.05.2021 року, про повернення грошових коштів відповідачі не відреагували.

Просить стягнути з відповідачів суму боргу в розмірі 320000,00 грн., інфляційні втрати в розмірі 87349,92 грн., 3% річних в розмірі 32955,62 грн., а також судові витрати в розмірі 4403,07 грн.

Рух справи

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 29 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 28 вересня 2021 року строк підготовчого провадження продовжений на тридцять днів.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 28 жовтня 2021 року призначено по справі судово-технічну експертизу.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 15 листопада 2021 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 24 листопада 2021 року надано експерту дозвіл на часткове пошкодження підписів на борговій розписці.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 05 липня 2022 року провадження у справі поновлено та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 18 серпня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Шевченківського райсуду м. Чернівці від 19 жовтня 2022 року клопотання представника позивача про призначення повторної судово-технічної експертизи залишено без задоволення.

Позиція сторін

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_4 зазначила, що позовні вимоги не визнає посилаючись на те, що факт передачі грошей позивачу відсутній, ніякий договір позики не укладався. 05.12.2005 року між замовником ОСОБА_3 і підрядником ВАТ «ПМК-76» був укладений договір підряду №1, предметом якого є організація спорудження ВАТ «ПМК-76» житлового будинку за рахунок коштів замовника, з передачею останньому конкретної квартири в цьому будинку. На виконання вказаного договору, в рахунок вартості майнових прав на квартиру нею з ОСОБА_3 було здійснено перерахування спільних коштів подружжя на рахунок ВАТ «ПМК-76». Загальна сума сплачених ними в рахунок вартості майнових прав за квартиру склала 324070,00 грн. Вказані кошти були відповідно до додаткової угоди до договору підряду зараховані ВАТ «ПМК-76» в рахунок вартості будівництва - квартири АДРЕСА_1 . Зазначила, що останній платіж було здійснено 05.10.2007 року, а отже необхідності залучати кредитні кошти на придбання квартири не було. Відомості у договорі позики, гарантійному листі щодо отримання коштів в борг для придбання подружжям спільної квартири не слід приймати до уваги, оскільки станом на час отримання ОСОБА_3 таких коштів, майнові права на квартиру були повністю викуплені. Зазначила, що вказана позика позивачем не надавалась, кошти ОСОБА_3 не отримувались, а розписка була складена ОСОБА_3 у 2017 році з метою покладення на неї частини неіснуючих боргових зобов*язнь в рахунок поділу майна. Просить в задоволенні позову відмовити.

У письмових поясненнях на позовну заяву відповідач ОСОБА_3 зазначив, що позов визнає частково, а саме в частині боргу в сумі 320000 грн., щодо нарахування та сплати трьох відсотків річних та інфляційних витрат просив відмовити. Зазначив, що дійсно ОСОБА_1 було надано йому та ОСОБА_2 позику в розмірі 320000 грн. для придбання квартири в ПМК-76, строк повернення до 31.12.2017 року, про що 25.12.2007 року він в присутності двох свідків написав розписку. 15.06.2017 року ним було надано позивачу гарантійний лист про те, що існують судові спори щодо поділу майна подружжя і гарантовано, що після закінчення судових справ щодо поділу майна подружжя, але не пізніше 31.12.2020 року, позивачу буде виплачена сума за договором позики, включаючи відсотки. Також зазначив, що вищевказана розписка вже була досліджена судом під час розгляду справи про поділ майна подружжя. Тобто факт написання розписки від 25.12.2007 року був встановлений судом і має преюдиційний характер, а тому відсутня необхідність у проведенні будь-яких експертиз справжності даного документа. Факт отримання позики у ОСОБА_1 був достеменно відомий ОСОБА_2 . Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім*ї, то цивільні права та обов*язки за цим договором виникають в обох із подружжя. На даний час грошові кошти ОСОБА_1 не повернуті. Не заперечував проти стягнення з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості в сумі 320 000 грн. В задоволенні іншої частини вимог просив відмовити.

Представник позивача захисник Сторчак А.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позові. Просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення з нього та ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості в сумі 320 000 грн. В задоволенні іншої частини вимог просив відмовити.

Представник відповідачки ОСОБА_2 захисник Рендюк Н.В. в судовому засіданні просила в задоволенні позову відмовити та стягнути з позивача на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 39000 грн.

Обставини справи

Відповідно до розписки від 25.12.2007 року ОСОБА_3 отримав у ОСОБА_1 позику в розмірі 320 000 грн. для придбання у ВАТ «ПМК-76» квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в строк до 31.12.2017 року (а.с.13, том 1).

Згідно договору підряду №1 від 05.12.2005 року, укладеного між замовником ОСОБА_3 та підрядником ВАТ «ПМК-76», останній зобов*язується своїми силами і засобами за рахунок коштів замовника організувати спорудження житлового будинку і передати замовнику конкретну квартиру в будинку, а замовник зобов*язується забезпечити відповідне фінансування об*єкта будівництва та прийняти квартиру у власність (а.с.84-88, том 1).

Відповідно до додаткової угоди №1 до договору підряду від 05.12.2005 року замовник ОСОБА_3 та підрядник ВАТ «ПМК-76» уклали угоду щодо фінансування замовником квартири АДРЕСА_1 (а.с.18-19, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №147 від 03.05.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 60000 грн. на будівництво квартири (а.с.20, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №151 від 04.05.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 42000 грн. на будівництво квартири (а.с.20, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №225 від 13.06.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 13000 грн. на будівництво квартири (а.с.20, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №293 від 20.07.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 17000 грн. на будівництво квартири (а.с.20, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №399 від 08.09.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 20000 грн. на будівництво квартири (а.с.22, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №410 від 06.10.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 21000 грн. на будівництво квартири (а.с.22, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №556 від 08.11.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 27000 грн. на будівництво квартири (а.с.22, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №667 від 13.12.2006 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 23000 грн. на будівництво квартири (а.с.22, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №17 від 10.01.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 33000 грн. на будівництво квартири (а.с.21, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №113 від 09.02.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 30000 грн. на будівництво квартири (а.с.21, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №265 від 10.04.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 10000 грн. на будівництво квартири (а.с.21, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №404 від 18.06.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 11000 грн. на будівництво квартири (а.с.21, том 1).

З квитанції до прибуткового касового ордеру №656 від 05.10.2007 року вбачається, що ОСОБА_3 перерахував від ВАТ «ПМК-76» 17070 грн. на будівництво квартири (а.с.21, том 1).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради №20/1 від 22.01.2008 року оформлено право приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 (а.с.94, том 1).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24.01.2008 року квартира АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_3 (а.с.95, том 1).

Як вбачається з гарантійного листа від 15.06.2017 року ОСОБА_3 підтвердив факт отримання від ОСОБА_1 позики в сумі 320000 грн. для придбання квартири та зазначив, що після закінчення розгляду судових справ про поділ майна подружжя, зобов*язується, не пізніше 31.12.2020 року, повернути ОСОБА_1 суму боргу за договором позики, включаючи відсотки (а.с.14, том 1).

З висновку експерта за результатами проведення фізико-хімічної експертизи №15098 від 21.06.2022 року вбачається, що боргова розписка від 25.12.2007 року про отримання в борг ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 320000 грн. у ОСОБА_1 строком до 31.12.2017 року, виконана в період 2017 року, що не відповідає вказаній в розписці даті (а.с.179-190, том 1).

Мотивувальна частина

Позиція суду

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс 14 зазначено, що відповідно до норм ст. ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Разом з тим, якщо факт передання грошових коштів відрізняється від моменту підписання договору між сторонами, то він може підтверджуватися розпискою або іншими документами, тобто письмовими доказами.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Схожі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465св18).

Як встановлено судом, договір підряду між ОСОБА_3 та ВАТ «ПМК-76» на будівництво квартири був укладений 05.12.2005 року, кошти замовником вносилися в період часу з 03.05.2006 року по 05.10.2007 року, тобто на час укладення договору позики станом на 25.12.2007 року вартість квартири була повністю сплачена, останній платіж в рахунок її вартості був внесений 05.10.2007 року.

Також за результатами проведення фізико-хімічної експертизи №15098 від 21.06.2022 року вбачається, що боргова розписка від 25.12.2007 року про отримання в борг ОСОБА_3 грошових коштів в сумі 320000 грн. строком до 31.12.2017 року, виконана в період 2017 року, а не датою, вказаній в розписці.

У відповідності до вимог ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду на вищевикладене, обґрунтування, на які спирається позивач за для задоволення своїх вимог, не знайшли свого підтвердження доказами, наявними у справі, що свідчить про відсутність підстав для стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_1 суми боргу. Представлена розписка не може судом вважатися як доказ існування боргових зобов`язань, оскільки з її тексту вбачається, і це підтверджується висновком експертизи, про невідповідність дати складання та отримання ОСОБА_3 грошових коштів фактичній даті її складання.

Суд при постановленні рішення дійшов до висновку з урахуванням всіх наявних доказів по справі, в тому числі й висновку експерта, що вимоги позивача є безпідставними, недоведеними та необґрунтованими,а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Щодо судових витрат

Згідно положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до статті 133 ЦПК України належать, зокрема, витрати із проведенням експертизи.

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

В матеріалах справи міститься висновок фізико-хімічної експертизи №15098 від 21.06.2022 року. За проведення вказаної експертизи ОСОБА_2 заплатила 27000 грн. (а.с.195-197, а.с.1).

Вищевказаний висновок експертизи суд визнав належним та допустимим доказом у справі, тобто таким, що містить інформацію щодо предмета доказування та таким, що підтверджує певні обставини, встановлення яких є необхідним при розгляді вказаної справи.

Оскільки суд при вирішенні позовних вимог використав висновок фізико-хімічної експертизи, то суд вважає, що витрати за проведення вказаної експертизи слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, представником ОСОБА_2 у справі № 727/6139/21 була адвокат Рендюк Н.В., яка діяла на підставі ордеру серії СЕ № 1028489 та договору про надання професійної правничої допомоги від 16.08.2021 року (а.с.100, 102-103, том 1).

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник ОСОБА_2 адвокат Рендюк Н.В. надала попередній розрахунок розміру витрат за надання професійної правничої допомоги, акт приймання передачі наданих послуг №1 від 19.08.2021 року, з якого слідує, що на виконання умов договору адвокат Рендюк Н.В. надала ОСОБА_2 юридичні послуги на загальну суму 4000 грн. та акт приймання передачі наданих послуг №2 від 06.12.2022 року, з якого слідує, що на виконання умов договору адвокат Рендюк Н.В. надала ОСОБА_2 юридичні послуги на загальну суму 8000 грн. (а.с.104 -106, том 1, а.с.20, том 2).

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (п.268).

Виходячи з вимог закону, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідачки ОСОБА_2 суд ові витрати на праничу допомогу в сумі 12000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 202, 207, 1046, 1047 ЦК України, ст. ст. 4, 76, 81, 102, 133, 134, 137, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 39000 грн., з яких 27000 грн. витрати на проведення судової експертизи, 12000 грн. витрати на правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Чернівців або безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлений 29 грудня 2022 року.

СУДДЯ : П.І. Мамчин