Справа № 706/1568/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2022 року м.Христинівка

Христинівський районний суд Черкаської області

під головуванням судді: Орендарчук М.П.

за участю секретаря судового засідання: Пізняк Т.В.

представника позивача Христинівської міської ради: Барської Т.М.,

відповідача: ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_1 : ОСОБА_2

представника відповідача Уманської районної державної адміністрації Зелінський С.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Христинівської міської ради до ОСОБА_1 , Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсними правочинів та повернення майна, переданого на виконання недійсних правочинів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсними правочинів та повернення майна, переданого на виконання недійсних правочинів.

В обґрунтування позову посилається на наступне.

22.04.2019 Осітнянська сільська рада отримала витяг з Державного земельного кадастру, за даними якого 09.12.2016 до кадастру внесені відомості про розташовані, в межах села Осітна Христинівського району Черкаської області земельні ділянки водного фонду комунальної власності з номерами :01:001:0150 та :01:001:0151.

Отже, саме сільська рада, як орган місцевого самоврядування, який з грудня 2016 року наділений правомочностями щодо цих земельних ділянок і зацікавлена у їх ефективному та такому, що задовольняє суспільну потребу територіальної громади у відновленні законності і справедливості, які зазнали порушень під час передачі ділянок у користування на умовах оренди, використанню.

17.05.2002 відповідно до розпорядження голови Христинівської районної державної адміністрації №56 від 13.03.2002 «Про надання в оренду земель» та протоколу конкурсної комісії №2 від 06.02.2002 посвідченим нотаріусом Осикою Л.М. Договором підприємцю ОСОБА_1 на умовах оренди строком на 5(п`ять) років до 31.12.2006 передано земельну ділянку водного фонду, яка розташовується в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області і населеного пункту, загальною площею 27,8 га.

Метою використання орендованої земельної ділянки було риборозведення (п.2.1 Договору).

Технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки не виготовлялись і як невід`ємна частина до Договору оренди не приєднувались.

До закінчення зазначених договірних відносин Христинівська районна державна адміністрація 01.09.2005 прийняла розпорядження №177, пунктом 9 якого вирішила внести зміни та доповнення до Договору оренди від 17.05.2002 і викласти його пункти 1.1, 3.1,4.1,4.2 у новій редакції, а розділ 4 доповнити пунктом 4.5.

На виконання розпорядження №177 від 01.09.2005 нотаріус Осика Л.М. 23.11.2005 посвідчила Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002, за умовами якого в оренду передавалась земельна ділянка водного фонду, що розміщена в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області і населеного пункту, загальною площею 24,5598 га, у тому числі водного дзеркала площею 16,3226 га, очерет і болото площею 8,2372 га терміном на 25 років.

Нова редакція п. 4.1 Договору передбачала, що орендна плата справляється згідно зі ст. 2 Закону України «Про плату за землю» у таких розмірах: за водне дзеркало 16,.3226 га по ціні 319 грн., а за 1 га очерету і болота площею 8,2372 га по ціні 100 грн за 1 га, що в сумі дорівнює 6030 грн 63 коп.

Технічні матеріали та документи, які підтверджують розмір земельної ділянки, не виготовлялись і як невід`ємна частина до Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002 не приєднувались. Договір 09.12.2005 зареєстрований у Христинівському відділі Черкаської регіональної філії «ДП Центр ДЗК» за №13.

Голова Христинівської районної державної адміністрації 21.10.2009 розпорядженням №163 вніс зміни до розпорядження №144 від 21.09.2009 та його пункт 4 виклав у редакції, за змістом якої фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у довгострокову оренду до 23.11.2027 для риборозведення передаються розміщені у межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області земельні ділянки водного фонду загальною площею 24,5598 га., орендна плата за користування якими складає 19947 грн 32 коп в рік.

Відповідно до названого розпорядження №163, 10.11.2009 між Христинівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладена нова редакція Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 17.05.2002 (зі змінами від 23.11.2005).

Умови нової редакції Договору від 17.05.2002 передбачають, що ОСОБА_1 діє як фізична особа без статусу підприємця. В оренду йому для риборозведення передаються земельні ділянки водного фонду в межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області загальною площею 24,5598 га згідно з виготовленими Христинівським відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центральний державний земельний кадастр» кадастровими планами.

Сторони дійшли згоди, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки 1 336 053 грн 12 коп (п. 5 Договору), а строк дії Договору - до 23.11.2027.

Розмір орендної плати сторони визначили у твердій грошовій сумі - 19947,32 грн в рік.

На розмір орендної плати впливає визначений законодавством та затверджений Кабінетом Міністрів України коефіцієнт індексації.

Передача в оренду земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення (н. 18 .Договору).

Договір оренди земельної ділянки водного фонду у новій редакції 10.11.2009 посвідчений нотаріусом Осикою Л.М. і. відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру, у день посвідчення зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центрального державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах».

Вважає, що укладені між Христинівською районного державною адміністрацією та ОСОБА_1 Договір від 23.11.2005 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002 та нова редакція Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 17.05.2002 (зі змінами від 23.11.2005) суперечать Конституції України, Цивільному кодексу України, Законам України «Про оренду землі», «Про плату за землю», «Про оцінку земель», «Про земельний кадастр», постановам Кабінету Міністрів України, інтересам територіальної громади, оскільки порушуючи приписи чинного законодавства, відповідач 2 передав відповідачу 1 в оренду об`єкт місце розташування, межі та розмір якого не було визначено.

Діючи на власний розсуд, відповідач 1 у 2016 році самостійно, без рішення Осітнянської сільської ради, замовив технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж орендованих земельних ділянок в натурі (на місцевості), зміст яких засвідчує, що фактично з 2005 року відповідач 1 користується двома земельними ділянками водного фонду, одна з яких має площу 12,8098 га, у тому числі площа водного дзеркала 11,1635 га, а друга - 14.2030 га, у тому числі ставок 12,1422 га. У загальному площа двох переданих у користування земельних ділянок, згідно з технічних документацій, складає 27, 0128 га, а не 24,5598 га, як передбачають умови оспорюваних правочинів.

Отже, грубе порушення вимог чинного законодавства України на момент укладення оспорюваних договорів оренди земельних ділянок водного фонду, стало причиною тривалого порушення права територіальної громади села на отримання плати на розташовані на її території водні об`єкти.

Більше того, проведеною за призначенням позивача земельно - технічною експертизою з`ясовано, що виконані за замовленням відповідача 1 технічні документації не відповідають вимогам земельного законодавства та іншим нормативним документам з питань землеустрою та землекористування, а виявлені невідповідності впливають на результати, заходи яких передбачені цією документацією.

Зокрема, земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0150 фактично має площу 13,3647 га, з яких 11,9277 га водне плесо, 0,1316 га - зарості очерету, 0,0000 га болото та 1,3054 га земельна ділянка навколо ставу, а не 12,8098 га, з яких ставок 11,9970 га, водне дзеркало 11,1635 га, очерет 0,8335 га, природоохоронна зона 0,8128 га, як визначає технічна документація із землеустрою.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0151 фактично має площу 16,8504 га, з них 12,2850 га водне плесо, 0,4198 га зарості очерету, 0,9800 га болото та 3,1656 га земельна ділянка навколо ставу, а не 14,2030 га, з яких ставок 12,1422 га, болото 4,2626 га, очерет 3,0399 га, водне дзеркало 4,8398 га, як визначає технічна документація із землеустрою.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення правочинів) визначені істотні умови договору оренди землі.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Передача у користування та укладення договору оренди земельної ділянки водного фонду без проекту відведення та погодження з державними органами охорони навколишнього природного середовища і водного господарства є підставою для визнання Договору від 23.11.2005 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002 та нової редакції Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 17.05.2002 (зі змінами від 23.11.2005) недійсними.

Крім іншого, як на підставу для задоволення позову позивач посилається на укладення оспорюваних договорів оренди землі без проведення нормативної грошової оцінки землі, що суперечить Цивільному кодексу України, Законам України «Про оренду землі», «Про плату за землю» і «Про оцінку земель».

Зі змісту вищенаведених положень випливає, що обов`язок зі сплати орендної плати є нормативно регульованим і не може визначатися чи змінюватися та припинятися сторонами договору за власним волевиявленням з порушенням умов та порядку, передбачених чинним законодавством: дотримання порядку визначення орендної плати відповідно до проведеної нормативної грошової оцінки є чинником економічного регулювання земельних відносин шляхом визначення економічно обгрунтованих надходжень до місцевих бюджетів та можливості подальшої індексації відповідних надходжень; виконанням вимог ст. 627 Цивільного кодексу України щодо справедливості укладеного договору шляхом забезпечення застосування рівного підходу при визначенні орендної плати незалежно від особи - учасника правовідносин, а отже порушення цього порядку суперечить ч. 1 ст. 13 Закону України «ІІро оцінку землі».

Жоден з оспорюваних правочинів посилань на витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки орендованих відповідачем 1 земель не містять. Відсутні відомості про її про ведення у визначеному законом порядку станом на листопад 2005 року і листопад 2009 року і у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.04.2019 та у виготовлених у 2016 році технічних документаціях із землеустрою щодо встановлення меж спірних земельних ділянок.

Зазначення в оспорюваних правочииах однієї нормативної грошової оцінки двох орендованих земельних ділянок с неправомірним, оскільки встановлення договором оренди нормативної грошової оцінки не узгоджується з вимогами законодавства, позаяк договір оренди не є тим розпорядчим документом, який встановлює нормативну грошову оцінку.

Просить суд визнати недійсним укладений 23 листопада 2005 року та посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки, укладений між Христинівською районною державною адміністрацією і ОСОБА_1 та посвідчений приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. 17.05.2002 №1826; визнати недійсним укладений 10 листопада 2009 року Договір оренди земельної ділянки водною фонду (нова редакція договору укладеного між Христинівською райдержадмінісграцією і ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. 17.05.2002р. №1826 (зі змінами від 23.11.2005 р.), який припиняється на майбутнє; зобов`язати ОСОБА_1 повернути у комунальну власність в особі Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області земельну ділянку водного фонду кадастровий номер :01:001:0150 та земельну ділянку водного фонду кадастровий номер :01:001:0151, які розташовані в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області.

Ухвалою суду 25.10.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду 20.11.2019 задоволено заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову, заборонено будь-яким особам проводити земельні роботи на території земельних ділянок за кадастровими номерами :01:001:0150, :01:001:0151, які розташовані в с. Осітна Христинівського району та розкопувати дамбу, яка розташовується між цими земельними ділянками.

Ухвалою суду 10.01.2020 за результатами підготовчого судового засідання призначено справу до судового розгляду.

Ухвалою суду 23.03.2021 до участі у справі залучено правонаступника позивача Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області - Христинівську міську раду Черкаської області.

Ухвалою суду 07.07.2022 замінено неналежного відповідача Христинівську районну державну адміністрацію Черкаської області на належного відповідача - Уманську районну державну адміністрацію.

Відповідачем 15.01.2020 подано відзив на позовну заяву згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Договір оренди земельної ділянки водного фонду (ставки розташовані в адміністративних межах с. Осітна Христинівського району) ним було укладено з Осітнянською сільською радою на підставі рішення виконавчого комітету від 22.11. 2000 року № 29, 09.01.2001 року. Строк дії договору три роки і відповідно до п.3.2 він мав право на поновлення договору на новий строк. Умови договору він не порушував. При укладанні договору оренди земельних ділянок в 2000 році було надано також і довідку Христинівського районного відділу земельних ресурсів про нормативну-грошову оцінку землі.

В зв`язку зі зміною в законодавстві в 2002 році, тобто до закінчення дії попереднього договору, ним було укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, яка розміщена в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району з Христинівською районною державною адміністрацією. Відповідно до вимог про порядок надання земельних ділянок водного фонду в т.ч. і оренду, невід`ємною частиною договору оренди є проект відведення земельної ділянки у випадках передбачених законом, план або схема земельної ділянки; кадастровий план, акт визначення меж земельної ділянки в натурі акт приймання- передачі об`єкта оренди, розрахунок орендної плати. Дані документи при укладанні договоруоренди є, договір оренди переукладався на підставі розпоряджень Христинівської райдержадміністрації.

Орендна плата та порядок її виплати були визначені в договорі оренди, відповідно до вимог на той час діючого законодавства. Порушень вимог ст.19 та ст. 20 Закону України «Про оренду землі» він не допускав. Пакет документів, визначений новим орендодавцем, для оформлення договору оренди він надав. Відповідно до розпорядження голови райдержадміністрації в 2005 році були внесенні зміни до договору оренди.

В 2009 році було підписано та посвідчено нову редакцію договору укладеного в 2002 році між Христинівською райдержадміністрацією і ним, де зазначено, що строк оренди продовжено до 23.11.2027 року та змінена орендна плата за дану земельну ділянку ( нові договори оренди не укладалися, а вносилися зміни в договір, який був укладений в 2002 році), а також зазначено перелік документів які є невід`ємною частиною договору оренди.

Всі вимоги, які були йому направлені орендодавцем, по упорядкуванню документації в зв`язку зі зміною законодавства ним також були виконані.

На сьогодні ним також виготовлена нова документація на земельні ділянки водного фонду відповідно до вимог закону.

Він звернувся з заявою до Осітнянської сільської ради, щоб надали дозвіл на виготовлення нової технічної документації про нормативну - грошову оціню земельних ділянок під водними об`єктами, але йому було відмовлено в наданні такого дозволу на сесії Осітнянської сільської ради і це підтверджується протоколом 18 сесії УІІ скликання від 07.08.2017 року. Причиною такої відмови зазначено, те що у нього діє договір оренди даних земельних ділянок, де визначено нормативно-грошова оцінка даних земельних ділянок. Вся інша документація по даних земельних ділянках ним виготовлена.

За змістом позовної заяви жодного посилання, які права позивача були порушені при укладанні договорів оренди земельної ділянки водного фонду з Христинівською райдержадміністрацією не зазначено. В позовній заяві іде посилання на норми закону, які були прийняті набагато пізніше ніж підписано договір оренди.

Посилання на вимоги ст. 51 ВК України, ч.4 ст.59 ЗК України не конкретизовані. Земельну ділянку водного фонду він отримав на підставі рішення спочатку Осітнянської сільської ради, а потім на підставі розпорядження та протоколу засідання конкурсної комісії Христинівської райдержадміністрації, план встановлення меж ставків також був наданий, як і інші документи.

Укладені договори оренди земельної ділянки водного фонду ним з Христинівською райдержадміністрацією відповідають вимогам чинного законодавства на день укладення договорів та внесення змін, а тому підстав для їх визнання недійсними немає.

На час укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду ним було надано довідку Христинівського районного відділу земельних ресурсів про нормативну-грошову оцінку землі. Після передачі орендованої ним ділянки у комунальну власність він звертався з заявою про надання дозволу на проведення нормативно-грошової оцінки землі до Осітнянської сільської ради, але позивач мені відмовив по тій причині, що в матеріалах є такий документ.

Відсутність у договорі оренди землі, певної істотної умови саме по собі є лише формальним приводом звернення до суду та не може вважатися підставою для визнання такого договору недійсним (справа 6-1512ц 16 від 21.09.2016 р. Постанова ВС України від 7.11.2018 року). Враховуючи правову позицію ВС України, щодо визнання в судовому порядку договорів оренди землі недійсними, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог Осітнянської сільської ради до нього не має, в позовній заяві крім переліку Законів України, не зазначено жодної із підстав, щодо порушення прав позивача по даним договорам. В договорах, що оспорюються, зазначені всі істотні умови договору і вони укладені відповідно до діючого законодавства в Україні.Просить в задоволенні позову відмовити.

Позивачем відповіді на відзив, у встановлений ухвалою судді 25.10.2019 строк, до суду не надіслано.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги та заяву про поновлення строку для звернення з позовом до суду підтримала повністю просить їх задоволити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 позовні вимоги та заяву про поновлення строку для звернення з позовом до суду не визнала повністю, просить в їх задоволенні відмовити. Повністю підтримала поданий відзив на позов.

В судовому засіданні представник відповідача Уманської районної державної адміністрації Черкаської області Зелінський С.С. підтримав заяву відповідача ОСОБА_1 про застосування наслідків пропуску строків звернення до суду.

У судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився. Представництво своїх інтересів доручив адвокату Бурлаці В.І., повноваження якої підтверджені у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

17.05.2002 відповідно до розпорядження голови Христинівської районної державної адміністрації №56 від 13.03.2002 «Про надання в оренду земель» та протоколу конкурсної комісії №2 від 06.02.2002 за посвідченим нотаріусом Осикою Л.М. договором оренди земельної ділянки водного фонду підприємцю ОСОБА_1 на умовах оренди строком на 5 (п`ять) років до 31.12.2006 передано земельну ділянку водного фонду, якарозташовується в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області і населеного пункту, загальною площею 27.8 га.

За п.2.1 Договору метою використання орендованої земельної ділянки було риборозведення.

Технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки не виготовлялись і як невід`ємна частина до Договору оренди не приєднувались, про що свідчить сам текст договору.

01.09.2005 Христинівська районна державна адміністрація Черкаської області прийняла розпорядження №177, пунктом 9 якого вирішила внести зміни та доповнення до Договору оренди від 17.05.2002 і викласти його пункти 1.1. 3.1.4.1.4.2 у новій редакції, а розділ 4 доповнити пунктом 4.5.

Нова редакція п. 4.1 Договору передбачала, що орендна плата справляється згідно зі ст. 2 Закону України «Про плату за землю» у таких розмірах: за водне дзеркало 16,3226 га по ціні 319 грн, за 1 га очерету і болота площею 8,2372 га по ціні 100 грн за 1 га, що в сумі дорівнює 6030 грн 63 коп.

Нотаріус Осика Л.М. виконуючи розпорядження №177 від 01.09.2005 посвідчила 23.11.2005 Договір про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002, за умовами якого в оренду передавалась земельна ділянка водного фонду, що розміщена в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області і населеного пункту, загальною площею 24,5598 га, у тому числі водного дзеркала площею 16,3226 га, очерет і болото площею 8,2372 га, терміном на 25 років.

Як невід`ємна частина до Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002 технічні матеріали та документи, які підтверджують розмір земельної ділянки, не виготовлялись і не приєднувались, про що свідчить сам текст Договору.

Керуючись ст. 41 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», голова Христинівської районної державної адміністрації 21.10.2009 розпорядженням №163 вніс зміни до розпорядження №144 від 21.09.2009 та його пункт 4 виклав у редакції, за змістом якої фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 у довгострокову оренду до 23.11.2027 для риборозведення передаються розміщені у межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області земельні ділянки водного фонду загальною площею 24,5598 га, орендна плата за користування якими складає 19947 грн 32 коп в рік.

За вказаним розпорядженням №163, 10.11.2009 між Христинівською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 укладена нова

редакція Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 17.05.2002 (зі змінами від 23.11.2005).

Умови нової редакції Договору від 17.05.2002 передбачають, що ОСОБА_1 діє як фізична особа без статусу підприємця. В оренду йому для риборозведення передаються земельні ділянки водного фонду в межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області загальною площею 24,5598 га згідно з виготовленими Христинівським відділом Черкаської регіональної філії ДП «Центральний державний земельний кадастр» кадастровими планами.

Сторони дійшли згоди, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 1 336 053 грн 12 коп (п. 5 Договору), а строк дії Договору - до 23.11.2027.

Розмір орендної плати сторони визначили у твердій грошовій сумі - 19947, 32 грн в рік. На розмір орендної плати впливає визначений законодавством та затверджений Кабінетом Міністрів України коефіцієнт індексації.

Згідно п. 18 Договору передача в оренду земельної ділянки здійснюється без розроблення проекту її відведення.

Договір оренди земельної ділянки водного фонду у новій редакції 10.11.2009 посвідчений нотаріусом Осикою Л.М. і. відповідно до Витягу з Державного земельного кадастру, у день посвідчення зареєстрований у Христинівському районному відділі Черкаської регіональної філії «Центрального державного земельного кадастру при Державному Комітеті України по земельних ресурсах».

Стаття 58 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення оспорюваних правочинів) до земель водного фонду відносила землі, зайняті водними об`єктами.

Згідно з ч. 4 ст. 59 Земельного кодексу України (в редакції на час укладення оспорюваних правочинів) громадянам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду на умовах оренди могли передаватись земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг водовідведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно - оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

Частина 1 ст. 51 Водного кодексу України ( в редакції на час укладення оспорюваних правочинів) передбачала, що у користування на умовах оренди водні об`єкти (їх частини) місцевого значення та ставки, що знаходяться в басейнах річок загальнодержавного значення, можуть надаватися водокористувачам лише для риборозведення, виробництва сільськогосподарської і промислової продукції, а також у лікувальних і оздоровчих цілях.

Частина 7 ст. 51 Водного кодексу України, передбачала, що право користування на умовах оренди, підлягало оформленню договором, погодженим з державними органами охорони навколишнього природного середовища та водного господарства

Чинна станом на листопад 2005 року і листопад 2009 року редакція ст. 116 Земельного кодексу України передбачала, що громадяни та юридичні особи набувають права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини 1,2 ст. 116 ЗК України).

Водночас, ч. З ст. 125 ЗК України в редакції на листопад 2005 року забороняла приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї та державної реєстрації.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснювалось на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. прийняття яких могло здійснюватись на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, межі яких не встановлені в натурі (на місцевості). Надання у користування земельної ділянки, межі якої всиновлені в натурі (на місцевості), без зміни її цільового призначення, підлягало здійсненню на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою (частини 1,2 ст. 123 ЗК України).

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про землеустрій» (чинної редакції на час укладення оспорюваних правочинів), проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі надання, передачі, вилучення (викупу), відчуження земельних ділянок.

За змістом ст. 51 вище вказаного Закону проекти землеустрою щодо створення нових землеволодінь та землекористувань розробляються з метою обгрунтування розмірів і меж земельних ділянок з урахуванням вимог щодо раціонального використання та охорони земель.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Земельного кодексу України земельна ділянка- це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування та з визначеними щодо неї правами.

Враховуючи вимоги вищезазначених нормативно-правових актів, які були чинні на момент укладення оспорюваних правочинів, без визначення у вказаному вище порядку об`єкта оренди правочин, спрямований на передачу в користування землі водного фонду укладати було заборонено.

Так, судом встановлено, що порушуючи норми чинного законодавства, Христинівська районна державна адміністрація (правонаступник Уманська районна державна адміністрація) передала відповідачу ОСОБА_1 в оренду об`єкт місце розташування, межі та розмір якого не було визначено.

На спростовування зазначених, встановлених судом, обставин сторонами доказів не надано.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 в 2016 році самостійно, без рішення Осітнянської сільської ради, замовив технічні документації із землеустрою щодо встановлення меж орендованих земельних ділянок в натурі (на місцевості).

За змістом технічних документацій встановлено, що фактично з 2005 року відповідач ОСОБА_1 користується двома земельними ділянками водного фонду. Одна земельна ділянка має площу 12,8098 га, у тому числі площа водного дзеркала 11,1635 га, а інша земельна ділянка має площу - 14,2030 га, в тому числі ставок 12,1422 га. Загальна площа двох переданих у користування земельних ділянок, згідно з технічними документаціями, складає 27,0128 га, що не відповідає розміру 24,5598 га переданих в користування земельних ділянок за оспорюваними правочинами.

Суд вважає, що виготовлення відповідачем ОСОБА_1 технічної документації на оспорювані земельні ділянки в 2016 році, не може бути підставою для визнання дій правомірними в момент передачі земельних ділянок в користування та укладення оспорюваних правочинів в 2005 році та внесення в них змін в послідуючому, без технічної документації та не спростовує доводів позивача про недійсність оспорюваних правочинів.

Крім цього, судом також встановлено, що за даними проведеної за клопотанням позивача земельно-технічною експертизою земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0150 фактично має площу 13,3647 га, з яких 11,9277 га водне плесо, 0,1316 га - зарості очерету, 0,000 га болото та 1,3054 га земельна ділянка навколо ставу, а не 12,8098 га, з яких ставок 11,9970 га, водне дзеркало 11,1635 га, очерет 0,8335 га, природоохоронна зона 0,8128 га, як визначає технічна документація із землеустрою.

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0151 фактично має площу 16,8504 га, з них 12,2850 га водне плесо, 0,4198 га зарості очерету, 0,9800 га болото та 3,1656 га земельна ділянка навколо ставу, а не 14,2030 га, з яких ставок 12,1422 га, болото 4,2626 га, очерет 3,0399 га, водне дзеркало 4,8398 га, як визначає технічна документація із землеустрою.

Юридична наука визначає, що нормативно-правові акти - це правові акти управління, які встановлюють, змінюють, припиняють (скасовують) правові норми. Нормативно-правові акти містять адміністративно-правові норми, які встановлюють загальні правила регулювання однотипних відносин у сфері виконавчої влади, розраховані на тривале застосування. Вони встановлюють загальні правила поведінки, норми права, регламентують однотипні суспільні відносини у певних галузях і, як правило, розраховані на довгострокове та багаторазове їх застосування.

Другу групу актів за критерієм юридичної природи складають індивідуальні акти. Останні стосуються конкретних осіб та їхніх відносин. Загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їхня конкретність, а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата - конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами.

Розпорядження голови Христинівської районної державної адміністрації № 177 від 01.09.2005 « Про надання в оренду земель» є актом індивідуальної дії та реалізоване шляхом укладення між орендарем ОСОБА_1 та орендодавцем Христинівською районною державною адміністрацією Договору про внесення змін до договору оренди земельної ділянки укладеного між Христинівською райдержадміністрацією і ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Христинівського районного нотаріального округу Осикою Л.М. 17.05.2002 р. №1826.

Разом з тим, в послідуючому, Христинівською районною державною адміністрацією в реалізоване розпорядження неодноразову вносилися зміни, що не відповідає вимогам діючого законодавства.

Так, суд вважає, що передача у користування та укладення договору оренди земельної ділянки водного фонду без проекту відведення та погодження з державними органами охорони навколишнього природного середовища і водного господарства є підставою для визнання Договору від 23.11.2005 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 17.05.2002 та нової редакції Договору оренди земельної ділянки водного фонду від 17.05.2002 (зі змінами від 23.11.2005) недійсними.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції на час укладення правочинів) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (місце розташування га розмір земельної ділянки): строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розмір), індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки: визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, визначених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Орендна плата відповідно до ст.21 Закону «Про оренду землі» - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»).

Відповідно до ст.. 1, ч.1 ст. 13 Закону України «Про оцінку земель» (в редакції, що діяла на момент укладення оспорюваних правочинів) нормативна грошова оцінка земельних ділянок, яка являє собою капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами, проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Кабінет Міністрів України затверджуючи типову форму договору оренди землі, постановою №220 від 03.03.2004 року передбачив, що при укладенні договору оренди землі сторони повинні визначитись щодо розміру орендної плати: грошової - у гривнях із зазначенням способів внесення за земельні ділянки приватної власності, а за земельні ділянки державної або комунальної власності також із зазначенням відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки або розміру земельного податку.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

В оспорюваних правочинах відсутнє посилання на витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки орендованих відповідачем ОСОБА_1 земель. Відсутні відомості про її проведення у визначеному законом порядку станом на листопад 2005 року і листопад 2009 року і у витягах з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 22.04.2019 та у виготовлених у 2016 році технічних документаціях із землеустрою щодо встановлення меж спірних земельних ділянок.

Суд погоджується з доводами позивача про те, що зазначення в оспорюваних правочинах однієї нормативної грошової оцінки двох орендованих земельних ділянок є неправомірним, оскільки встановлення договором оренди нормативної грошової оцінки не узгоджується з вимогами законодавства, тому, що договір оренди не є тим розпорядчим документом, який встановлює нормативну грошову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Пунктом 10 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що реституція як спосіб захисту цивільного права застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв`язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред`явлена тільки стороні недійсного правочину.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання доовору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов про визнання недійсними правочинів та повернення майна, переданого на виконання недійсних правочинівобґрунтований, підтверджений доказами та підлягає до задоволення.

Разом з тим, відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про застосування строку позовної давності з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 6 серпня року № 5245, який набрав чинності з 01.01.2013, земельна ділянка водного фонду, яка перебувала в оренді ОСОБА_1 перейшла у розпорядження Осітнянської сільської ради. Про даний факт було відому позивачу з часу прийняття Закону, а позов, щодо визнання договорів оренди було пред`явлено в жовтні 2019 року. Посилання позивача на ту обставину, що дані про дану земельну ділянку були внесені до Державного земельного кадастру тільки в грудні 2016 року і тому вони не пропустили строк позовної давності є безпідставні. Формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини ( факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини (зазначений висновок був сформований ще в Постанові ВСУ від 29.10.2020 у справі № 6-152цс14), а отже відповідачу було відомо про зміну підпорядкування розпорядження землями в межах певного населеного пункту.

Обчислення позовної давності в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, здійснюється з дня, коли саме цей орган довідався або міг довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 в справі № 357/9328/15-ц. При цьому, правило ч. 1 ст. 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Аналогічні правові позиції ВСУ викладені у справах №6-2469цс від 16.11.2016 року; №6-832цс15 від 28.09.2016 року; №6-2165цс15 від 14.09.2016 рої №6-152цс14 від 29.10.2014 року; №6-1503цс16 від 21.12.2016 року; №6-3029цс16 і 8.06.2016 року. Відповідно до статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Наслідками пропущення строку позовної давності є відмова у задоволенні позову (стаття 267 ЦК України). Просить застосувати позовну давність, яка є підставою для відмови в позові.

Представник позивача подала до суду заяву в якій заперечила проти застосування строків позовної давності та просила визнати причини пропуску позовної давності поважними, захистити порушене право Христинівської територіальної громади і задовольнити заявлені позовні вимоги повністю посилаючись на наступне.

У зв`язку з ліквідацією 19.07.2021 Христинівського району та визначенням Христинівської територіальної громади, як спроможної, повноваження позивача перейшли до Христинівської міської ради Черкаської області, як правонаступника - Осітнянської сільської ради.

За змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позовуу як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи носія порушеного права (інтересу).

При цьому, частина 1 ст. 261 ЦК України унормовує, що для визначення початку перебігу позовної давності має значення не лише безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а й об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини такого порушення.

Частиною 5 статті 267 ЦК України визначено можливість поновлення судом строків позовної давності при наявності для того поважних причин.

Повноваженнями клопотати про поновлення строку позовної давності наділений позивач у справі носій порушеного права (інтересу). Ураховуючи, що ні Осітнянська сільська рада, ні Христинівська міська рада Черкаської області, як її правонаступник, стороною оспорюваних правочинів не виступали, про існування спірних правовідносин щодо володіння і користування земельними ділянками водного фонду сільська рада дізналась у грудні 2016 року після реєстрації відомостей про земельні ділянки в Державному земельному кадастрі, тому захистити інтерес громади у судовому порядку раніше не могли, що свідчить пре порушення строку звернення до суду з поважних причин.

З приводу посилання відповідача на застосування пропуску строку звернення з позовом до суду як підставу для відмови в задоволенні позову суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України).

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову особою, право якої порушене.

У випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, перебіг позовної давності обчислюється з моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила.

Згідно вимог статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

При цьому, частина 1 ст. 261 ЦК України унормовує, що для визначення початку перебігу позовної давності має значення не лише безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, а її об`єктивна можливість цієї особи знати про обставини такого порушення.

Таким чином, відмова в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності без встановлення порушення права або охоронюваного законом інтересу позивача не відповідає вимогам закону.

Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, провадження № 14-96цс18.

Частиною 5 статті 267 ЦК України визначено можливість поновлення судом строків позовної давності при наявності для того поважних причин.

Суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з відповідним позовом, доказів поважності його пропуску суду не надав, а тому враховуючи, що суд дійшов висновку про наявність порушення прав позивача, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову саме через пропуск строку звернення до суду з позовом з наступних підстав.

06 серпня 2012 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо розмежування земель державної та комунальної власності», який набрав чинності з 01.01.2013 року.

Відповідно до вищезазначеного Закону, земельні ділянки водного фонду, які перебували в оренді ОСОБА_1 перейшли у розпорядження Осітнянської сільської ради.

Суд вважає, що Осітнянська сільська рада, як розпорядник з 2013 року земельними ділянками, які передані у користування відповідачу ОСОБА_1 мала можливість з`ясувати статус даних земельних ділянок, навіть не будучи стороною договорів їх оренди, оскільки являлася їх розпорядником з 2013 року.

Доказів неможливості отримання інформації з 2013 року про статус земельних ділянок, які передані в користування відповідачу ОСОБА_1 , тобто відсутність об`єктивної можливості дізнатися про порушення своїх прав, позивач не надав, як не надав і доказів поважності пропуску строку звернення до суду з позовом.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заява представника позивача про поновлення строку для звернення з позовом до суду не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 9 ст. 158 ЦПК України суд вважає за необхідне заходи забезпечення позову викладені в ухвалі Христинівського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року, скасувати.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача, відповідно до статті 141 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст. 2-7, 9-13, 141, 247, 258, 259, 263-265, 273, 351, 352, 354, 355, 430 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

В задоволенні позову Христинівської міської ради до ОСОБА_1 , Уманської районної державної адміністрації Черкаської області про визнання недійсними правочинів та повернення майна, переданого на виконання недійсних правочинів, відмовити повністю в зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Заходи забезпечення позову викладені в ухвалі Христинівського районного суду Черкаської області від 20 листопада 2019 року, скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Христинівська міська рада, місцезнаходження: вул. Соборна, 30 м. Христинівка Уманського району Черкаської області, код ЄДРПОУ 3331921.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код: НОМЕР_1 .

Відповідач: Уманська районна державна адміністрація Черкаської області вул. Соборності,1, м.Умань.

Повний текст рішення складено та підписано 31.08.2022 року.

Суддя: М.П. Орендарчук