Справа № 336/8546/21
пр. № 2/336/1222/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 вересня 2022 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитро Юрійович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

19 жовтня 2021 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

В позові ОСОБА_1 зазначає, що 22 вересня 2020 року приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Т.В. вчинив виконавчий напис № 3679 про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості в сумі 225041 грн. 34 коп. за кредитним договором № 131-0111001/ФК-08 від 29.08.2009 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк».

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням вимог законодавства, а тому він не підлягає виконанню, з таких підстав.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, визнано незаконною постанову Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року в частині посилання на те, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу надається, зокрема, оригінал кредитного договору.

У зв`язку з викладеним застосуванню підлягають положення постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Так як договір між позивачем та первісним кредитором нотаріально не посвідчувався, вчинення на ньому виконавчого напису є таким, що суперечить вимогам закону.

В порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, оспорюваний напис вчинений у відсутність документів, що підтверджують безспірність заборгованості.

Позивачем був укладений договір кредитування з товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», але право вимоги за кредитним договором, де позивач є позичальником, передано наступному кредитору, яким є відповідач в справі - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».

Постановою Запорізького апеляційного суду 12.11.2019 року вирішений спір між позивачем та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником якого є відповідач, та з позивача на користь фінансової установи стягнуто 57868 грн. 31 коп. у виконання зобов`язань за договором № 131-0111001/ФК-08 від 29.08.2009 року між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», а це означає, що до наступного кредитора, яким є відповідач на підставі договору факторинга № 2273/К від 02.07.2020 року, перейшло право вимоги до боржника в розмірі та обсязі, які існували на момент відступлення права вимоги.

У зв`язку з викладеним є незаконним покладення на позивача грошової відповідальності у сумі 225041 грн. 34 коп., що також є підтвердженням того, що заборгованість не є безспірною.

В порушення статті 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, вимога банку пред`явлена за спливом вказаного строку, тому виконавчий напис не підлягає виконанню і з цих підстав.

Відповідачем не дотриманий порядок попереднього врегулювання спору, який зводиться до обов`язкового направлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень за договором кредитування, свідченням чого є неотримання ним цієї вимоги та необізнаність про наявність виконавчого напису аж до моменту, коли він дізнався про відкрите виконавче провадження.

В порушення п. 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України письмова вимога про усунення порушень позивачеві не направлялась.

Всі означені обставини свідчать про протиправність виконавчого напису.

За вказаних обставин фінансовій установі належало б діяти у відповідності до договору між сторонами, відповідно до якого спори та суперечки між сторонами за договором передаються на розгляд суду в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

У зв`язку з викладеним позивач просить про визнання виконавчого напису нотаріуса від 22.09.2020 року таким, що не підлягає виконанню.

Судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 908 грн. 00 коп. за подання позову, а також витрати з отримання професійної правничої допомоги без посилання на цю суму просить покласти на відповідача.

На підставі ухвали судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої В.П. від 23.10.2021 року позов прийнято до розгляду і в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Заходи забезпечення доказів, позову не застосовувались.

В судове засідання позивач не з`явився. Його представник надала суду письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову і вирішення справи без її участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Представник відповідача, належним чином повідомленого про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явився, клопотання про вирішення справи у його відсутність або про відкладення судового розгляду не надав, проте надав суду заяву про визнання позову.

Треті особи, належним чином повідомлені про час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилися.

Зазначені обставини у відповідності до ст. 223 ЦПК України зумовили розгляд справи без участі представника відповідача, приватного нотаріуса, що вчинив оспорюваний напис, та приватного виконавця.

Заява представника відповідача про визнання позову містить прохання про відшкодування позивачеві 50 відсотків сплаченого ним судового збору за рахунок коштів державного бюджету у відповідності до ч. 1 ст. 142 ЦПК України.

Окрім того, відповідачем надано клопотання в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України про зменшення до 1000 грн. витрат з отримання професійної правничої допомоги, які належить присудити позивачеві, з огляду на таке.

Справа за позовом ОСОБА_1 не є складною, мережа Інтернет містить багато судових рішень та роз`яснень і консультацій з вказаних правовідносин, відповідач визнав позов, не здійснював дій, спрямованих на витрачення додаткових ресурсів для постановлення рішення у справі, не вчиняє дій, направлених на затягування розгляду справи, у позивача об`єктивно існує заборгованість перед відповідачем.

Всі перелічені обставини, на думку представника відповідача, є підставою для зменшення розміру судових витрат.

З`ясувавши обставини справи і перевіривши їх наданими сторонами доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що року між товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 131-0111001/ФК-08 від 29.08.2009 року (а. с. 18-22).

22 вересня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинений виконавчий напис про стягнення з позивача на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», яке у відповідності до договору відступлення права вимоги за кредитними договорами № 2273/к від 02.07.2020 року отримало право висування грошової вимоги до позивача за кредитним договором № 131-0111001/ФК-08 від 29.08.2009 року від публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», яке є правонаступником товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (а. с. 17).

Право нотаріусів вчиняти виконавчі написи внормовано статтями 87, 88 Закону України «Про нотаріат», відповідно до яких для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік таких документів встановлений Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року, згідно з яким для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються:

а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

І хоча постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 662 від 26.11.2014 року у вказаний «Порядок…» внесено зміни в частині посилання на те, що для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, нотаріусу надається, зокрема, оригінал кредитного договору, проте Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, яка набрала законної сили, ці зміни визнані незаконними, що означає необхідність застосування постанови Кабінету Міністрів України Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.06.1999 року, в якій зазначено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів).

Так як договір між позивачем та первісним кредитором нотаріально не посвідчувався, вчинення на ньому виконавчого напису є таким, що суперечить вимогам закону.

Означений висновок сформульований в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2021 року в справі № 910/10374/17, у відповідності до якого кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку, і цей висновок у відповідності до ст. 263 ЦПК України враховує суд при розв`язанні подібних правовідносин.

З наведених судом норм Закону України «Про нотаріат» (ст. ст. 87, 88 Закону) витікає, що лише безспірна заборгованість може стати підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса.

Семантика прикметника «безспірна» означає, що така заборгованість є прийнятною для сторін, жодною з яких вона не оспорюється.

Між тим твердження позивача полягають в тому, що він оспорює розмір заборгованості, наявності якої не визнає.

Про те, що заборгованість позивача не є безспірною, свідчить факт відступлення права вимоги кредитором у правовідносинах наступному кредиторові, яке (відступлення) характеризується необхідністю дотримання встановленої законом процедури.

Зокрема, новий кредитор отримує права первісного кредитора в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст. 514 ЦК України).

Ризик настання несприятливих для нового кредитора наслідків у разі неповідомлення боржнику у письмовому вигляді про заміну кредитора встановлений статтею 516 ЦК України.

Право боржника не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні внормовано статтею 517 ЦК України.

Право боржника висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, внормовано статтею 518 ЦК України.

Судом встановлено, що право вимоги за кредитним договором, укладеним з первісним кредитором, передано наступному кредитору на підставі договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 02.07.2020 року.

До здійснення переуступки права вимоги заборгованість позичальника ОСОБА_1 перед первісним кредитором, яка обчислюється сумою в 57868 грн. 31 коп., визначена постановою Запорізького апеляційного суду від 12.11.2019 року, а це свідчить про відсутність права у нового кредитора вимагати стягнення з позичальника більшої суми, ніж та, право на отримання якої він набув.

За вказаних обставин суд не вправі констатувати безспірність заборгованості за кредитним договором, у виконання зобов`язань за яким вчинений оспорюваний виконавчий напис, як однієї з передумов для звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису.

Згаданою статтею 88 Закону України «Про нотаріат» внормовано право вчинення виконавчого напису лише за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Як встановлено судом, строк дії договору між позивачем та первісним кредитором сплив 28 вересня 2015 року, а доказів про те, що сторони домовились у будь-який спосіб про продовження строку дії договору кредитування, суду не надано, тому, виходячи з того, що всі домовленості сторін правочину під час його дії повинні бути втілені в письмову форму, суд виходить з того, що строк дії договору охоплюється обумовленим сторонами періодом.

У зв`язку з викладеним право висунення вимоги за означеним кредитним договором у фінансової установи настає у випадку порушення строків здійснення чергових платежів, а вимоги про стягнення усієї заборгованості - протягом трьох років з моменту закінчення строку дії договору, і таке право за вказаною вимогою простирається до 28 вересня 2018 року.

Між тим вимога правонаступника банку пред`явлена за спливом вказаного строку, а саме: в вересні 2020 року, тому виконавчий напис не підлягає виконанню і з цих підстав.

Як випливає із змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі № 6-0158цс15, можна говорити про правильність вчиненої нотаріальної дії у вчиненні виконавчого напису лише за умов, що 1) нотаріусу надані всі необхідні документи, визначені Переліком, що підтверджують безспірність заборгованості; 2) за наявності доказів належного направлення відповідачем письмової вимоги про усунення порушень; та 3) наявності доказів належного отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Вирішуючи позов на користь позивача, суд погоджується і з його твердженнями про відсутність доказів про дотримання відповідачем порядку досудового врегулювання спору, а саме: ненаправлення боржнику письмової вимоги про усунення порушень.

Таким чином, суд доходить висновку, що сукупності умов, які свідчили б про правильність здійснення виконавчого напису, фінансовою установою дотримано не було, що є підставою для ухвалення рішення на користь позовних вимог.

Вирішуючи клопотання про покладення на відповідача видатків зі сплати професійної правничої допомоги, суд виходить з такого.

Недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України може зумовити зменшення судом розміру витрат на правничу допомогу за клопотанням іншої сторони (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Представник відповідача подав клопотання у відповідності до ч. 5 ст. 137 ЦПК України про зменшення витрат на допомогу адвоката.

Разом з тим позивачем не заявлено вимоги про стягнення з відповідача вартості отриманої ним професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим судом не вирішуються питання як про покладення на відповідача цих витрат, так і про зменшення їхнього розміру.

Що стосується судового збору, суд враховує, що відповідно до ст. 265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, розподіл судових витрат.

Особливості розподілу судових витрат при визнанні відповідачем позову встановлені статтею 142 ЦПК України, у відповідності до якої у разі визнання відповідачем позову суд у відповідному рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи подання представником відповідача заяви про визнання позову до судового розгляду, суд вважає за необхідне присудити позивачеві 50 відсотків сплаченого ним судового збору в розмірі 454 грн. з державного бюджету.

Керуючись ст. ст. 15, 16 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», , м. Київ, пл. Солом`янська, 2, задовольнити.

Визнати виконавчий напис від 22 вересня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за номером 3679, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованості за договором кредитування № 131-0111001/ФК-08 від 29.08.2009 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» на користь ОСОБА_1 454 грн. судового збору.

Стягнути з Державного бюджету України в особі Управління Державної казначейської служби України у Шевченківському районі м. Запоріжжя Запорізької області на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ( АДРЕСА_1 ), судовий збір у сумі 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні, сплачений 18 червня 2021 року в відділенні акціонерного комерційного банку «Індустріалбанк», квитанція № 1953-18-003/С, на рахунок UA0003515, код одержувача 37941997, одержувач платежу - УК у Шевченківському районі м. Запоріжжя, банк одержувача - Казначейство України (ел.адм.подат) в м. Київ, код банку отримувача 899998, призначення платежу: *;101; НОМЕР_1 ;22030101; судовий збір за позовну заяву; без ПДВ, ОСОБА_1 , Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, платник ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Щаслива