ПОСТАНОВА

Іменем України

04 серпня 2022 року м. Кропивницький

справа № 393/561/21

провадження № 22-ц/4809/641/22

Кропивницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Письменного О.А.,

суддів - Дуковського О.Л., Мурашка С.І.,

при секретарі Федоренко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області у складі судді Рачкелюка Ю.В. від 02 лютого 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання, -

встановив:

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що він вступив на навчання до Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та є курсантом першого курсу денної форми навчання з терміном навчання з серпня 2021 року по серпень 2025 року про що свідчить довідка № 2704 від 28.08.2021 року. Вказав, що його батько ОСОБА_1 працює, та має можливість надавати йому матеріальну допомогу на навчання.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на період навчання у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня подачі та витрати на правову допомогу в сумі 5600 грн.

Рішенням Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 24.11.2021 року, і до закінчення ним навчання, тобто по серпень 2025 року.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 5600 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 908 грн. судового збору.

В апеляційній сказі скаржник, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить рішення суду змінити в частині розміру стягнутих з нього аліментів на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання. Зокрема, вказав, що судом першої інстанції не було враховано його можливість надавати матеріальну допомогу дитині після досягнення нею 18-річного віку, оскільки він не має постійної роботи та стабільного заробітку, проживає за рахунок непостійних, мінливих заробітків. Також, вказав, що усвідомлюючи свою відповідальності за забезпечення повнолітнього сина можливістю отримувати освіту, має можливість надавати допомогу в розмірі, який не перевищує прожитковий мінімум встановлений для працездатних осіб, який на даний час становить 2393 грн., та сплачувати аліменти у вказаному розмірі до завершення навчання.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 від 05.12.2003 року /а.с.2/.

Згідно довідки від 28.08.2021 року за № 2704, ОСОБА_2 у 2021 році вступив на навчання до Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка та є курсантом першого курсу денної форми навчання з терміном навчання з серпня 2021 року по серпень 2025 року /а.с.3/.

Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Статтею 199 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідно до статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини, суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Суд першої інстанції правильно врахував, що ОСОБА_2 є курсантом першого курсу денної форми навчання Військового інституту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, та у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на період навчання. Батько позивача ОСОБА_1 є працездатною особою та має можливість таку допомогу надавати, про що зазначив в апеляційній скарзі, а до того ж має роботу і дохід.

Разом з тим, апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо стягнення аліментів у твердій грошовій формі, оскільки положеннями Сімейного кодексу України визначено спосіб стягнення аліментів визначається одержувачем аліментів (ч. 3 ст. 181, ст. 184 СК України).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новгородківського районного суду Кіровоградської області від 02 лютого 2022 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 10.08.2022.

Судді:

О.А.Письменний О.Л. Дуковський С.І.Мурашко