П О С Т А Н О В А

іменем України

06 липня 2022 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідачки Готри Т. Ю.,

суддів Собослоя Г. Г., Мацунича М. В.,

з участю секретарки судового засідання Жганич К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про визнання зобов`язання за кредитним договором у відповідному розмірі та право погасити борг у цьому розмірі, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року, постановлену суддею Придачуком О. А.,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» (далі ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», товариство) про визнання його зобов`язання перед цим товариством за кредитним договором № 474/09-2005 від 23.09.2005 у розмірі 39 567,34 грн та право погасити борг за вказаним кредитним договором у повному обсязі в зазначеній сумі.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачука О.А. від 13.10.2021 прийнято цю позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення зазначеного позову.

Заяву обґрунтував тим, що після відкриття провадження у цій справі відповідач намагається утруднити можливість судового захисту порушених його прав, оскільки 20.10.2021 товариство надіслало йому вимогу за № 20-10/ДФ про позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки квартири шляхом її продажу.

Зазначав, що предметом позову є зменшення суми заборгованості за кредитом, яку він готовий одразу погасити перед відповідачем. Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» 23.09.2021 утратив чинність. У зв`язку з цим та надісланою відповідачем йому вимоги, ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» через 30 днів матиме змогу продати предмет іпотеки, а саме належну йому на праві власності квартиру, що фактично втратить можливість судового захисту порушеного його права.

З огляду на тривалість судового провадження в цій справі, невжиття заходів забезпечення позову призведе до того, що до вирішення даної справи судом відповідач зможе забрати його квартиру в рахунок погашення боргу. Тобто, майбутнє можливе рішення суду про задоволення його позовних вимог може утруднити чи унеможливити згодом його виконання, оскільки іпотечне майно вже буде перереєстроване за відповідачем, а відтак його права не будуть відновлені.

Посилаючись на наведені вище обставини просив ужити заходів забезпечення його позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартири АДРЕСА_1 , РПВН: 4123619, до закінчення розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2021 заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено. Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту із забороною відчуження квартири АДРЕСА_1 , РПВН: 4123619.

Не погоджуючись із цією ухвалою судді місцевого суду ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» подало на неї апеляційну скаргу внаслідок її незаконності та необґрунтованості через порушення суддею норм процесуального права.

Скарга мотивована тим, що суддя належним чином не звернув уваги на те, що власником нерухомого майна, на яке накладено арешт, є сам позивач, а не відповідач. Відтак це унеможливлювало в порядку п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України задоволення заяви про забезпечення позову.

Указував апелянт, що застосовані суддею заходи забезпечення позову порушують його права як іпотекодержателя даного нерухомого майна, оскільки товариство має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, а зміст позовних вимог не свідчить про їх спрямованість на доведення підстав для припинення іпотеки.

До того ж у цій справі майбутнє судове рішення не підлягатиме примусовому виконанню, а тому суддя місцевого суду дійшов помилкового висновку, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить або утруднить його виконання. Також застосовані суддею заходи забезпечення позову не є співмірними з предметом позову, яким є визнання прав вимоги за кредитним договором.

З огляду на викладене просив оскаржену ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити. Також апелянт просив поновити йому строк на апеляційне оскарження цієї ухвали місцевого суду.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду Закарпатської області від 18.01.2022, зокрема поновлено ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» строк на апеляційне оскарження ухвали Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.11.2021.

Своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» позивач (заявник) ОСОБА_1 не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, а тому їх неявка, на думку колегії суддів та відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідачку, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що 06 жовтня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про визнання його зобов`язання перед цим товариством за кредитним договором № 474/09-2005 від 23.09.2005 у розмірі 39 567,34 грн та право погасити борг за вказаним кредитним договором у повному обсязі в зазначеній сумі (а.с.1-8).

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Придачука О.А. від 13.10.2021 прийнято цю позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом (а.с56).

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 282939570 від 04.11.2021 вбачається, що власником та іпотекодавцем квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , а іпотекодержателем цієї квартири є ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» (а.с.62-64).

Згідно з частинами першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача /відповідачів/ або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Отже, умовою застосування забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Пунктами 1, 2 частини першої статті 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачу, забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений статтею 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Приписами частини 3 цієї ж статті констатовано, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії тощо.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем (заявником) на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Водночас при розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову. Зазначені обставини є підставою позову та підлягають установленню та доведенню під час розгляду справи по суті.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

На переконання колегії суддів, суддя місцевого суду належним чином не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, не здійснив оцінку співмірності видів забезпечення позову, які просив застосувати заявник, та позовних вимог, які заявник заявив.

Так, задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суддя не врахував, що на момент подачі заяви про забезпечення позову та задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, власником указаного майна був сам ОСОБА_1 , а не відповідач ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», що виключає можливість задоволення заяви про накладення арешту на майно.

Вказані висновки узгоджуються із висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 308/8454/16 (провадження № 61-36214св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 757/15097/18-ц (провадження № 61-47879св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 727/11529/19 (провадження № 61-3049св20) щодо неможливості накладення арешту на майно за заявою особи, якій це майно належить на праві власності.

Також задовольнивши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на іпотечне майно боржника, суддя місцевого суду не врахував, що застосовані заходи забезпечення позову очевидно та безпосередньо впливають на права іпотекодержателя цього майна ТОВ «ДЕВЕЛОП ФІНАНС», яке у такому випадку позбавляється можливості реалізувати набуте за договором іпотеки пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна в установленому законом порядку. У той же час зміст позовних вимог, заявлених ОСОБА_1 , не свідчить про їх спрямованість на доведення підстав для припинення іпотеки.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 30 липня 2019 року у справі № 903/852/18.

Отже, ухвалюючи судове рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне заявнику нерухоме майно та заборони його відчуження, суддя місцевого суду дійшов необґрунтованого висновку про те, що заявником наведено достатні підстави для застосування вказаних заходів забезпечення позову, а також надано належні та допустимі докази на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно є пропорційним заходом забезпечення позову, виходячи зі змісту позовних вимог. Водночас є помилковим висновок судді про наявність підстав для накладення арешту на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки і належить на праві власності заявнику, який є позивачем.

З огляду на наведене вище місцевим судом допущено неправильне застосування норм процесуального права, а відтак оскаржена ухвала судді, на підставі ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись статтями 374, 376, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» задовольнити.

Ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 листопада 2021 року скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за його позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕВЕЛОП ФІНАНС» про визнання зобов`язання за кредитним договором у відповідному розмірі та право погасити борг у цьому розмірі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 липня 2022 року.

Суддя-доповідачка

Судді