Номер провадження: 22-ц/813/6428/22
Головуючий у першій інстанції Куриленко О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.12.2022 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Дубрянської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухваленого під головуванням судді Куриленко О.М. 03 грудня 2021 року у м. Одеса, -

встановила:

У червні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким: визнати протиправним та скасувати наказ АТ «Українська залізниця» № 1298/ОС від 31.05.2021 року; поновити ОСОБА_1 на посаді менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Українська залізниця»; стягнути з АТ «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 01 червня 2021 року по день ухвалення рішення суду.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що наказом АТ «Українська залізниця» № 214/ОС від 28.01.2021 року його було прийнято на роботу з 29.01.2021 року до 31.01.2022 року за строковим трудовим договором на посаду менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» зі строком випробування.

31 травня 2021 року наказом АТ «Укрзалізниця» № 1298/ОС від 31.05.2021 року його звільнено із займаної посади в зв`язку із встановленням невідповідності працівника займаній посаді, протягом строку випробування за п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Позивач вказував, що підставами для звільнення у вищенаведеному наказі зазначено доповідну записку від 21.04.2021 року № ЦЦБ-12/2178 та повідомлення звільнення за результатами випробування від 22.04.2021 року № ЦПК-25, з якими всупереч вимогам ч. 2 ст. 28 КЗпП України його не було ознайомлено, що на думку позивача є грубим порушенням законодавства про працю.

Крім того ОСОБА_1 вказував на бездіяльність відповідача протягом періоду з 29.01.2021 року по 09.04.2021 року з приводу невчасного надання йому завдання, оскільки завдання працівнику на період строку випробування з 29.01.2021 року по 28.04.2021 року відповідачем доведено до його відома лише 09.04.2021 року, що призвело до необґрунтованого скорочення строків виконання окремих завдань, встановлення невідповідності його займаній посаді, протягом строку випробування та не відповідає приписам законодавства про працю.

З урахуванням викладеного, позивач вважав, що відповідач грубо порушив його право на працю та справедливі і сприятливі умови праці, наслідком яких стало незаконне звільнення із займаної посади, що в свою чергу стало приводом для звернення до суду з відповідним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

На думку апелянта, судом не було враховано, що в.о. директора Офісу з безпеки ОСОБА_2 ознайомив ОСОБА_1 із переліком завдань лише на сімдесятий день з дня працевлаштування позивача - 09.04.2021 року. Крім того, вирішуючи справу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини виконання апелянтом завдань на період випробування, з визначенням конкретного результату, що має значення для встановлення невідповідності займаній посаді.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.01.2021 року між АТ «Укрзалізниця» та ОСОБА_1 було укладено письмовий трудовий договір № 53-2021, з п.1.3. якого вбачається, що ОСОБА_1 був призначений на посаду менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця». Строк дії трудового договору встановлено за згодою сторін до 31.01.2020 року.

Відповідно до наказу АТ «Укрзалізниця» № 214/ос від 28.01.2021 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» на умовах трудового договору строком на 1 рік, з 29.01.2021 року по 31.01.2022 року.

Згідно наказу № 214/ос від 28.01.2021 року та п. 1.5 Трудового договору, ОСОБА_1 , на підставі положень статей 26 та 27 КЗпП України, встановлено строк випробування терміном на три місяці - до 28.04.2021 року.

Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з частиною першою статті 26 КЗпП України, при укладенні трудового договору може бути встановлено обумовлене угодою сторін випробування з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається. Умова про випробування повинна бути застережена в наказі (розпорядженні) про прийняття на роботу.

У період випробування на працівників поширюється законодавство про працю (частина друга статті 26 КЗпП України).

Згідно ч.1 ст. 27 КЗпП України, строк випробування при прийнятті на роботу, якщо інше не встановлено законодавством України, не може перевищувати трьох місяців, а в окремих випадках, за погодженням з відповідним виборним органом первинної профспілкової організації - шести місяців.

Відповідно до п. 1.5 Трудового договору, працівнику відповідно до вимог статей 26 та 27 КЗпП України строк випробування встановлюється на три місяці, при незадовільному результаті випробувань Роботодавець має право до закінчення строку випробування припинити цей Договір з Працівником та звільнити Працівника в порядку встановленому частиною другою статті 28 КЗпП України.

Як встановлено матеріалами справи, 22.01.2021 року ОСОБА_1 звернувся до голови правління АТ «Укрзалізниця» із заявою, в якій просив призначити його на посаду менеджера-начальника четвертого територіального управління Офісу з безпеки на умовах трудового договору строком з 29.01.2021 року до 31.01.2022 року включно зі строком випробування три місяці.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що прийняття на роботу позивача із випробувальним строком відбулося виключно за його ініціативою, на підставі його власноруч написаної письмової заяви, а тому, ініціюючи встановлення випробувального строку та даючи згоду на випробування, останній передбачав можливість розірвання з ним Трудового договору у разі встановлення невідповідності його займаній посаді, що відповідає положенням ст. 28 КЗпП України.

Трудовим договором та наказом Товариства № 214/ос від 28.01.2021 року прямо передбачено, що умовою прийняття на роботу є проходження строк випробування у три місяці.

У листі Міністерства соціальної політики України від 04.04.2012 року №54/06/187-12 роз`яснено, що умова про випробування буде вважатися законною у таких випадках: умова про випробування внесена в письмово оформлений трудовий договір і повторена у наказі про прийняття на роботу; умова про випробування застережена в заяві про прийняття на роботу і повторена в наказі про прийняття на роботу; умова про випробування не міститься в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений під розписку до початку роботи; умова про випробування не застережена в заяві про прийняття на роботу, але внесена в наказ про прийняття на роботу, з яким працівник ознайомлений після початку роботи і при цьому він не заперечував проти внесення в наказ такої умови.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що трудовий договір з ОСОБА_1 був укладений з дотриманням порядку, передбаченому вимогами трудового законодавства.

Щодо встановлення АТ «Укрзалізниця» невідповідності ОСОБА_1 займаній посаді то, як зазначалось вище, згідно із наказом Товариства № 214/ос від 28.01.2021 року та п. 1.5 Трудового договору ОСОБА_1 було встановлено строк випробування на три місяці до 28.04.2021 року.

У період випробувального терміну роботодавець з`ясовує професійні та ділові якості працівника, його здатності виконувати якісно і сумлінно свої обов`язки за трудовим договором.

У разі, якщо роботодавець в період випробування працівника прийде до негативного висновку щодо відповідності працівника роботі, яка йому доручається, він має право розірвати з працівником трудовий договір з причини незадовільного результату випробування.

Прийняти таке рішення роботодавець має право в будь-який час протягом іспитового строку, в тому числі не чекаючи дня закінчення цього строку.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2020 року у справі №823/3540/14.

Процедура проходження строку випробування працівниками на посадах входять до Номенклатури посад голови правління АТ «Укрзалізниця», в Товаристві визначена листом від 07.10.2020 року № Ц-6-82/1952-20 за підписом в.о. члена правління І.О. Синякова.

Як вбачається з Номенклатури посад голови правління АТ «Укрзалізниця», посади у Товаристві, на які призначення і звільнення працівників проводиться за рішенням голови правління та які визначені додатком 1 до Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників та інших працівників АТ «Українська залізниця», затвердженого рішенням правління від 11.11.2020 року, що підтверджується протоколом Ц-45/101 Ком.т.

Отже, посада - менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця», яку обіймав ОСОБА_1 , відноситься до Номенклатури посад голови правління АТ «Укрзалізниця», як посада начальника самостійного управління.

Процедура визначена листом від 07.10.2020 року № Ц-6-82-/1952-20 була застосована до Позивача.

Згідно з додатком № 1 до листа від 07.10.2020 року Ц-6-82-/1952-20, ОСОБА_1 були надані завдання на період строку випробування, в якому встановлено невідповідність працівника займаній посаді.

Так, 21.04.2021 року в.о. директора Офісу з безпеки ОСОБА_2 направив на ім`я в.о. голови правління Юрика І.І. доповідну записку, якою довів до відома керівника, що ОСОБА_1 , якого було прийнято 29.01.2021 року на посаду менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» зі строком випробування 3 місяці, не відповідає цій посаді та вніс пропозицію звільнити ОСОБА_1 за п. 11 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Зазначена доповідна записка містить інформацію про встановлення, що ОСОБА_1 неналежно виконав завдання, встановлені йому на строк випробування, зокрема ОСОБА_1 :

- не здійснено аналіз стану забезпечення економічної, інформаційної та внутрішньої безпеки в регіональній філії «Одеська залізниця», не встановлено найбільш ризикових напрямків діяльності із цих питань та не надано пропозицій щодо їх вирішення;

- не надано пропозицій щодо створення ефективної системи запобігання та виявлення економічних правопорушень, а також правопорушень у сфері інформаційної безпеки у діяльності регіональної філії «Одеська залізниця»;

- не надано пропозицій щодо розробки плану заходів, спрямованих на попередження, своєчасне виявлення та усунення економічних правопорушень у діяльності регіональної філії «Одеська залізниця».

В доповідній записці від 21.04.2021 року також зазначено, що протоколами нарад щодо результатів роботи територіальних управлінь Офісу з безпеки від 02.03.2021 року та від 09.03.2021 року результати роботи четвертого територіального управління неодноразово визнавалися недостатніми та зверталася увага на незадовільну виконавчу дисципліну.

Вказане також підтверджується протоколом № ЦЦБ-11/4 від 02.03.2021 року селекторної наради щодо результатів роботи територіальних управлінь Офісу з безпеки за тиждень (22-26 лютого 2021 року) з п. 6. якого вбачається, що результати роботи Одеського територіального управління Офісу з безпеки визнані недостатніми та звернута увага керівника ( ОСОБА_1 ) щодо покращення якості опрацювання тендерної документації, а також системного контролю складів ПММ (паливно-мастильних матеріалів), необхідності налагодження роботи щодо здійснення службових та форензік перевірок. Протоколом № ЦЦБ-11/5 від 09.03.2021 року селекторної наради щодо результатів роботи територіальних управлінь Офісу з безпеки за тиждень (02-05 березня 2021 року) з п. 1.1. якого вбачається, що керівникам територіальних управлінь Офісу з безпеки (в тому числі і керівнику четвертого територіального управління, яке очолював ОСОБА_1 ) суворо вказано на неналежну організацію виконавчої дисципліни в частині надання планів роботи на поточний тиждень.

Таким чином, під час випробувального строку була встановлена невідповідність Позивача займаній посаді, що виявилося у неспроможності менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки ОСОБА_1 забезпечити виконавчу дисципліну у підпорядкованому йому управлінні.

Згідно Трудового договору, працівник ( ОСОБА_1 ) зобов`язується діяти в інтересах Роботодавця (п. 2.1.2.), своєчасно і в повному обсязі виконувати всі покладені на нього обов`язки, виконувати належним чином роботу, визначену Договором, посадовою інструкцією та/або іншими локальними актами Роботодавця, що регулюють діяльність працівника (п. 2.1.1.).

Протокольним дорученням від 02.03.2021 року № ЦЦБ-11/4 зобов`язано керівників територіальних управлінь надати пропозиції щодо посилення заходів стосовно протидії розкраданням пально-мастильних матеріалів на паливних складах, що розташовані на території обслуговування.

Протокольним дорученням від 11.03.2021 року № ЦЦБ-11/6 ОСОБА_1 зобов`язано протягом 2 тижнів провести співбесіди з кожним працівником попереднього складу Одеського регіонального управління, визначитись щодо подальшої їх роботи. Внести пропозиції до Офісу з безпеки.

25.03.2021 року за вихідним № ЦДБ-12/1535 Офісом з безпеки керівникам територіальних управлінь для належного опрацювання направлено лист Департаменту капітальних вкладень від 09.03.2021 року № ЦКВ-07/367 щодо об`єктів незавершеного капітального будівництва, які регіональні філії пропонують до списання. В листі зазначено, що пропозиції та зауваження надати до Офісу у строк до 30.03.2021 року.

Як вбачається з листа від 09.04.2021 року за вихідним № ЦЦБ-12/2001 за підписом в.о. директора Офісу з безпеки О.В. Шевченка, зокрема, керівником четвертого управління ( ОСОБА_1 ) у встановлений строк відповіді не надано, у зв`язку з чим йому необхідно було надати до Офісу особисті пояснення щодо ненадання у встановлений строк відповіді.

Разом із цим, дорученням від 09.04.2021 року № ЦЦБ-12/2001, яким зобов`язано ОСОБА_1 надати особисте письмове пояснення стосовно ненадання відповіді у встановлені строки щодо виконання раніше наданого доручення (ЦЦБ-12/1535 від 25.03.2021 року) також не виконано, що вбачається з доповідної записки № ЦЦБ-12/2178 від 21.04.2021 року.

Згідно протоколу № ЦЦБ-11/6 від 11.03.2021 року, Розділом III протокольного рішення наради щодо результатів роботи територіальних управлінь Офісу з безпеки за період з 01.02.2021 року по 10.03.2021 року, протокол № ЦЦБ-11/6 від 11.03.2021 року, керівника четвертого територіального управління ( ОСОБА_1 ) зобов`язано протягом 2 тижнів провести співбесіди з кожним працівником попереднього складу Одеського регіонального управління та визначитись щодо подальшої їх роботи. Внести пропозиції до Офісу з безпеки при необхідності.

Як вбачається з листа № ЦЦБ-12/3488 від 27.07.2021 року за підписом в.о. директора з економічної та інформаційної безпеки Ю.С. Безгинського, у період березня-травня 2021 року в Автоматизованій системі документообігу «СКЕДО УЗ» (вхідні ЦЦЮ) не зареєстровано жодного документального (електронного) матеріалу від четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» (під керівництвом ОСОБА_1 ) щодо виконання доручень від 02.03.2021 року № ЦЦБ-11/4, від 11.03.2021 року № ЦЦБ-11/6, від 25.03.2021 року № ЦЦБ-12/1535, від 09.04.2021 року № 12/2001 та від 15.04.2021 року № Г2/2101 № ЦЦБ-12/3488 від 27.07.2021 року.

Відповідно до витягу з протоколу № Ц-46/113 Ком.т., рішенням правління Товариства від 19.12.2019 року затверджено та введено в дію Порядок розробки та введення посадових інструкцій працівників апарату управління АТ «Укрзалізниця».

Згідно із п.4.4. Порядку, посадова інструкція розробляється в строк не більше 15 робочих днів (за графіком 5-денного робочого тижня) з моменту створення нової штатної одиниці (внесення змін в організаційну структуру підрозділу) та/або внесення змін в положення про структурний підрозділ, якщо терміни розробки посадових інструкцій не вказані в наказі.

Згідно із п 6.1. Порядку, відповідальність за несвоєчасну розробку та за недотримання відповідності вимогам до посадових інструкцій несуть керівники апарату управління Товариства.

Як вірно вказано у рішенні суду та не спростовано позивачем, станом на 15.04.2021 року ОСОБА_1 не розробив посадової інструкції підлеглих йому працівників четвертого територіального управління Офісу з безпеки.

У зв`язку із цим, дорученням від 15.04.2021 року за вихідним № ЦЦБ-12/2101 в.о. директора Офісу з безпеки О.В. Шевченко поставив перед менеджером-начальником четвертого територіального управління Офісу з безпеки ОСОБА_1 завдання в строк до 12.00 год. 19.04.2021 року забезпечити надання проектів Положення про четверте територіальне управління Офісу з безпеки та посадових інструкцій всіх працівників територіального управління (відповідно до штатного розпису).

Таким чином, вказані докази свідчать про те, що ОСОБА_1 , як менеджер-начальник четвертого територіального управління Офісу з безпеки, який відповідно до п. 2.1.17 трудового договору повинен був здійснювати управління (керівництво), контроль і координацію діяльності Товариства у Визначеному напрямку діяльності, здійснювати розподіл обов`язків між підпорядкованими працівниками, розробляти та/або погоджувати/затверджувати в установленому порядку їхні посадові інструкції, - не впорався з завданням щодо розподілу обов`язків між підпорядкованими йому працівниками.

На підставі викладеного, Товариством було встановлено невідповідність працівника ОСОБА_1 займаній ним посаді - менеджера-начальника четвертого територіального управління Офісу з безпеки, яка виявилася у недисциплінованості, безвідповідальному ставленні до своїх обов`язків, визначених трудовим договором, ігноруванні виконанні доручень керівництва.

Пунктом 11 частини першої статті 40 КЗпП України передбачена можливість звільнення працівника через встановлення невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі протягом строку випробування.

Звільнення на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП України, з урахуванням частини другої статті 28 КЗпП України, має відбуватися за наступних умов: 1) встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі; 2) письмове попередження працівника за три дні; 3) звільнення проводиться протягом строку випробування.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що AT «Укрзалізниця» були дотримані вимоги ч. 2 ст. 28 КЗпП України при звільненні позивача, що підтверджується викладеними вище доказами, які підтверджують обставини, на яку посилається відповідач.

При цьому, судом звернуто увагу, що випробувальний термін встановлюється роботодавцем для працівника з метою перевірки відповідності працівника роботі, яка йому доручається.

В період випробувального терміну роботодавець може провести оцінку роботи працівника, визначити рівень його кваліфікації і ставлення до виконуваної праці.

Зазвичай, успішність професійної діяльності працівника зумовлюється професійними знаннями, тобто знанням функцій, які входять до посадових обов`язків, та діловими якостями претендента на посаду. Йдеться про дисциплінованість, відповідальність, чесність, сумлінність, компетентність, ініціативність та особисті якості кандидата, його рівень інтелектуального розвитку, мотиваційна спрямованість, уважність, поведінка, працездатність тощо.

Щодо належного письмового повідомлення позивача про майбутнє звільнення у зв`язку із встановленням невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, судом зазначено наступне.

З матеріалів справи вбачається, що письмовим повідомленням № ЦПК-25 від 22.04.2021 року, за підписами в.о. голови правління І.І. Юрика та в.о. члена правління І.О. Синякова, ОСОБА_1 було повідомлено про подальше звільнення у зв`язку з встановленням не відповідності працівника виконуваній роботі протягом випробувального строку на підставі пункту 11 статті 40 КЗпП України.

ОСОБА_1 з 22.04.2021 року по 30.04.2021 року, з 05.05.2021 року по 20.05.2021 року та з 21.05.2021 року по 28.05.2021 року знаходився на лікарняному, що підтверджується копіями листків непрацездатності серії АДЖ № 774797, серії АКА № 214704 та серії АГЗ № 198647, у зв`язку з чим 23.04.2021 року, Товариство направило позивачу письмове повідомлення № ЦПК-25 від 22.04.2021 року на адресу: АДРЕСА_1 .

Вказане підтверджується копією конверту, в якому надсилалося повідомлення, копією фіскального чеку № 763 та перевіркою статусу відстеження на офіційному сайті «Укрпошта» кореспонденції з № 763.

Таким чином, твердження позивача про те, що в супереч вимогам ч. 2 ст. 28 КЗпП України його не було ознайомлено з повідомленням № ЦПК-25 від 22.04.2021 про звільнення за результатами випробування спростовується вищевикладеними доказами.

Згідно ч. 2 ст. 28 КЗпП України, у разі встановлення власником або уповноваженим ним органом невідповідності працівника займаній посаді, на яку його прийнято, або виконуваній роботі він має право протягом строку випробування звільнити такого працівника, письмово попередивши його про це за три дні.

Згідно наказу № 214/ос від 28.01.2021 року та п. 1.5 Трудового договору, ОСОБА_1 строк випробування встановлюється на три місяці до 28.04.2021 року.

На роботу на посаду менеджера-начальника управління четвертого територіального управління Офісу з безпеки АТ «Укрзалізниця» позивача було прийнято з 29.01.2021 року, що вбачається з наказу № 214/ос від 28.01.2021 року, і саме з цієї дати розпочався випробувальний термін.

У періоди із 22.04.2021 року по 30.04.2021 року, з 05.05.2021 року по 20.05.2021 року та у період з 21.05.2021 року по 28.05.2021 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному. Стати до роботи ОСОБА_1 - 29.05.2021 року. Вказане підтверджується листками непрацездатності серії АДЖ № 774797, серії АКА № 214704 та серії АГЗ № 198647, які долучені до відзиву.

01.05.2021 року, 02.05.2021 року, 03.05.2021 року та 04.05.2021року, а також 29.05.2021 року та 30.05.2021 року були святковими та вихідними днями, згідно із приписами ст. 67 та 73 КЗпП України.

Таким чином, позивач був відсутній на роботі у Товаристві більше місця з 22.04.2021 року по 30.05.2021 року.

Згідно вимог ч. 3 ст. 27 КЗпП України, до строку випробування не зараховуються дні, коли працівник фактично не працював, незалежно від причин.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що робочі дні з 22.04.2021 року по 30.04.2021 року, святкові та вихідні дні з 01.05.2021 року по 04.05.2021 року, а також робочі дні з 05.05.2021 року по 20.05.2021 року та з 21.05.2021 року по 28.05.2021 року, вихідні дні 29.05.2021 року та 30.05.2021 року не зараховувалися до строку випробування ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач відпрацював у випробувальний строк тільки з 29.01.2021 року по 21.04.2021 року, тобто менш трьох місячного строку.

Враховуючи викладене, роботодавцем було встановлено, що в період з 22.04.3021 року по 30.05.2021 року (включно) позивач не знаходився на роботі, не виконував службові обов`язки, та з часу прийняття 29.01.2021 року на роботу з випробувальним строком до звільнення, фактично відпрацював менш встановленого тримісячного строку.

Наказом № 1298/ос від 31.05.2021 року ОСОБА_1 був звільнений у зв`язку з встановленням невідповідності працівника виконуваній роботі протягом строку випробування з 29.01.2021 року, підстава - пункт 11 стаття 40 КЗпП України, позивача було ознайомлено з наказом, що підтверджується його особистим підписом.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що наказ Товариства № 1298/ос від 31.05.2021 року був виданий в межах строку випробування ОСОБА_1 , тобто у строки, передбачені ч. 2 ст. 28 КЗпП України.

Враховуючи зазначене, суд обґрунтовано вважав, що АТ «Укрзалізниця» було встановлено невідповідність ОСОБА_1 займаній посаді та виконуваній роботі, позивача належним чином у встановлені строки письмово повідомлено про звільнення на підставі п. 11 ст. 40 КЗпП, звільнення відбулося в межах строку випробування.

При вирішенні спору по суті судом першої інстанції прийнято до уваги, що випробувальний строк є важливою гарантією для роботодавця, оскільки інформація з наданих при прийнятті на роботу документів не може дати повне уявлення про ділові якості працівника, так як відображає трудову діяльність працівника в минулому, а при прийомі на роботу йдеться про майбутню роботу на новому місці, в іншому трудовому колективі, в нових умовах. Саме випробування і допомагає встановити, чи здатний працівник до виконання тієї чи іншої трудової функції в новій обстановці.

Таким чином, враховуючи викладені обставини, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд дійшов вірного висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено у зв`язку із недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що в.о. директора Офісу з безпеки ОСОБА_2 ознайомив ОСОБА_1 із переліком завдань лише на сімдесятий день з дня працевлаштування позивача - 09.04.2021 року. Крім того, вирішуючи справу, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини виконання апелянтом завдань на період випробування, з визначенням конкретного результату, що має значення для встановлення невідповідності займаній посаді.

Колегія суддів зазначає, що випробувальний строк власне і надається для того, щоб особа проявила себе на новопризначеній посаді в усіх аспектах як кваліфікований і відповідальний працівник, тим паче коли йдеться про таку відповідальну ділянку роботи, як забезпечення економічної, інформаційної та внутрішньої безпеки у регіональній філії Акціонерного товариства «Українська залізниця». Те, наскільки добре працівник справляється зі своїми обов`язками, оцінює суб`єкт призначення. Водночас, для висновку про невідповідність займаній посаді повинні бути достатні очевидні (фактичні) підстави, на основі яких можна пересвідчитися у тому, наскільки обґрунтованими є висновки суб`єкта призначення.

Обставини, які встановлені судом першої інстанції стосовно того, як позивач виконував свої посадові обов`язки протягом випробувального строку, в сукупності дають колегії суддів підстави погодитися з їхніми висновками та твердженнями відповідача, що він не володіє необхідними фаховими знаннями і професійними навиками роботи в сфері забезпечення економічної, інформаційної та внутрішньої безпеки Товариства в тому обсязі, як того вимагає належне виконання посадових обов`язків за посадою, на яку його призначили.

Отже, колегія суддів вважає правильним висновок суду, що позивач у межах встановленого строку не пройшов випробування на відповідність займаній посаді, відповідач мав достатні як фактичні, так і правові підстави для прийняття оскаржуваного наказу.

Інші докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановлені судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 грудня 2022 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе