Номер провадження: 22-ц/813/8757/22
Справа № 522/1929/20
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2022 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі суддів :

головуючої Орловської Н.В.

суддів Кутурланової О.В.

Чорної Т.Г.

секретар Зєйналова А.Ф.к.

розглянув у закритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14.09.2022 року по справі за заявою ОСОБА_1 про визнання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, за участю заінтересованих осіб: органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

05 лютого 2020р ОСОБА_1 звернувся до Приморського районного суду міста Одеси з заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення йому опікуна за поданням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради.

Вказана заява обґрунтована тим, що заявник є рідним братом ОСОБА_2 з боку батька ОСОБА_4 , якого було позбавлено батьківських прав за рішенням суду, а ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_5 по лінії матері. Наказом Служби у справах дітей ОМР від 13.11.2018 року №84/1 місцем тимчасового перебування ОСОБА_2 , який має статус дитини позбавленої батьківського піклування, визначено з ОСОБА_3 , яка подала заяву про призначення її опікуном.

Заявник зазначив, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Він з дитинства є особою з інвалідністю, має легку розумову відсталість на межі з помірною, у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку у КУ «Одеський психіатричний диспансер». Наразі ОСОБА_2 відвідує КЗ «Одеська спеціальна загальноосвітня школа-інтернат №34 І-ІІ ступенів», яка допомагає дітям, що потребують корекції розумового розвитку у здобутті спеціальних знань. Зазначає, що ОСОБА_2 є недієздатним для самообслуговування, самостійного виконання потреб життєзабезпечення та потребує постійного догляду. У зв`язку з цим заявник наполягає на призначенні судової психіатричної експертизи (ч.1 ст.298 ЦПК України). Заявник вважає що він або ОСОБА_3 можуть бути визначені опікунами ОСОБА_2 за умови надання відповідного висновку органом опіки та піклування.

З огляду на викладене, ОСОБА_1 наполягав на задоволенні його заяви, а також просив суд призначити судову психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання щодо психічного стану ОСОБА_2 .

Крім того, 22.03.2021р. ОСОБА_1 подано до суду заяву про призначення його опікуном неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якій просив розглянути вказану заяву одночасно з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним. (т.1, а.с.228-229)

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що має можливість дбати про свого брата, створити йому необхідні побутові умови, забезпечити доглядом та лікуванням. ОСОБА_1 вказує, що не судимий, фізично здоровий, одружений, має малолітнього сина, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Дохід заявника складається з доходів, які отримує його дружина від здійснення підприємницької діяльності, на який заявник має право відповідно до ч.2 ст.61 СК України. З огляду на викладене ОСОБА_1 наполягає на призначенні його опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 14 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Вказане судове рішення мотивовано тим, що визнання фізичної особи недієздатною пов`язане, передусім, з її здоров`ям. Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч. 1 ст. 39 Цивільного кодексу України). Визнання фізичної особи недієздатною можливе не в будь-якому випадку, а лише при наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я особи. Всупереч вказаним вимогам заявником не наведено обставин та не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про хронічний, стійкий психічний розлад неповнолітнього ОСОБА_2 , внаслідок чого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Щодо призначення ОСОБА_1 опікуном неповнолітнього ОСОБА_2 , то судом першої інстанції встановлено, що заявник не підтримував жодних відносин з дитиною, не піклувався про неї, має свою сім`ю та має лише намір визнати його недієздатним без обов`язкового призначення саме його опікуном.

В той же час ОСОБА_3 підтримувала родинні стосунки з матір`ю та ОСОБА_6 за її життя, а після її смерті з осені 2018р. дитина знаходиться на її піклуванні та забезпеченні, проживають разом.

Оскільки призначення опікуна є похідною вимогою від вимоги щодо визнання особи недієздатною, тому суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права просить рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14 вересня 2022 року скасувати та постановити нове рішення, яким вимоги заявника задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначив, що є рідним братом неповнолітнього ОСОБА_2 по батьковій лінії. В оскаржуваному рішенні суд акцентував увагу, що заявник набув вказаного статусу у віці 36 років на підставі двох правовстановлюючих документів: свідоцтва про народження та рішення Приморського районного суду м.Одеси від 12.10.2018р., яким визнано батьківство ОСОБА_4 стосовно ОСОБА_1 та внесено зміни до актового запису про його народження. Проте, в порушення вимог п.3,4 ч.1 ст.264 ЦПК України суд не зазначив, які правовідносини сторін випливають з вказаних обставин і яка правова норма підлягає застосуванню до вказаних правовідносин; яким чином наявність наведених вище двох правовстановлюючих документів впливає на право заявника звернутися до суду з заявою про визнання недієздатним його брата.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки наявним в матеріалах справи доказам, що свідчать про нездатність ОСОБА_2 до самообслуговування, самостійного виконання побутових потреб життєзабезпечення та потребу у постійному догляді.

Також апелянт вказує, що судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання заявника про призначення судово-психіатричної експертизи, яка є обов`язковою у даній категорії справ.

Крім того, судом не вирішено клопотання заявника про виклик неповнолітнього ОСОБА_2 у судове засідання, а також безпідставно відмовлено у витребуванні з органу опіки та піклування довідки про наслідки бесіди з ОСОБА_2 при вирішенні питання про встановлення над ним опіки. Також заявник без достатніх правових підстав відмовлено у задоволенні клопотання про витребування медичної документації відносно ОСОБА_2 з КНП «Київський міський психоневрологічний диспансер №2» та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №2».

При цьому, клопотання про витребування медичної карти ОСОБА_2 у ОСОБА_3 судом першої інстанції не розглянуто взагалі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши на основі встановлених фактів і обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права у межах доводів апеляційної скарги та положень ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою з інвалідністю з 22.12.2008 року, яка встановлена до досягнення ним 18-річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.25-26)

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого 25.05.2018р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, батьками ОСОБА_2 є: мати ОСОБА_7 , та батько ОСОБА_4 (а.с.9), шлюб яких розірвано 08.04.2008р. на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16.07.2010р. (справа №2-4472/10). За рішенням суду дитину залишено на вихованні у матері. (а.с.16 т.1).

На підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси від 08.12.2011р. у справі №2-5659/11 ОСОБА_4 був позбавлений батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.189 т.1).

ОСОБА_8 , мати неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 померла, про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено актовий запис від 10.05.2018р. №4999, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 . (т.1, а.с.188)

Розпорядженням Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 19.07.2018р. №239 малолітньому ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статусу дитини, позбавленої батьківського піклування (т.1, а.с.157).

ОСОБА_3 , є рідною сестрою неповнолітнього ОСОБА_2 , що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 18.10.1984р. Суворовським ВРАЦС м.Одеси, де батьками ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зазначено: ОСОБА_10 та ОСОБА_11 . (т.1, а.с.11) Після одруження ОСОБА_9 змінила прізвище на ОСОБА_12 .

Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради №84/1 від 13.11.2018р. до остаточного вирішення питання про влаштування малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено місце тимчасового влаштування разом з рідною сестрою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (т.1, а.с.158)

Згідно довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № від 10.10.2020р., ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 08.10.2020р. (т.1, а.с.151).

Розпорядженням Шевченківської районної у м Києві державної адміністрації від 16.11.2020р. №594 «Про призначення піклування над неповнолітньою дитиною, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_3 призначена піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_2 (а.с.147,155 т.1).

Згідно копії повторно виданого свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 11.01.2020р. Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є мати ОСОБА_13 ; батько ОСОБА_4 . (т.1, а.с.6)

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 по батьківській лінії є братом неповнолітнього ОСОБА_2 , який є інвалідом з дитинства, має розумову відсталість, не здатний до самообслуговування, самостійного виконання побутових потреб життєзабезпечення та потребує постійного догляду, заявник звернувся до суду з заявою про визнання його недієздатним та встановлення опіки.

Статтею 55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з частиною першою статті 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Відповідно до частини 3 статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Отже, вказаною нормою процесуального закону визначено перелік осіб, яким законодавець надав право на звернення до суду з заявою про визнання фізичної особи недієздатною. Вказаний перелік осіб є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Рішенням Конституційного суду України № 5 рп/99 від 03 червня 1999 року у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї"), визначено, що близькими родичами є рідні брати, сестри, онуки, дід, баба, іншими родичами є неповнорідні брати, сестри; зять, невістка; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші.

З наведеного слідує, що неповнорідні брати та сестри не віднесені законом до близьких родичів, і такими їх вважати підстав немає.

Частиною 2 ст. 26 Сімейного кодексу України визначено, що повнорідними є брати і сестри, які мають спільних батьків. Неповнорідними є брати і сестри, які мають спільну матір або спільного батька.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є неповнорідним братом неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки має спільного тільки батька ОСОБА_4 .

Враховуючи, що ОСОБА_1 в розумінні Сімейного кодексу України не є членом сім`ї або близьким родичем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відповідно до ч.3 ст.296 ЦПК України він не відноситься до категорії осіб, які мають право на звернення з заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатним.

Аналогічний підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 11.06.2019р. по справі №130/2391/18.

Розділом IV Окреме провадження ЦПК України не врегульовано наслідки звернення до суду з заявою в порядку окремого провадження особи, яка не має право на таке звернення.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022р. по справі №2-591/11 зазначила, що суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за можливе застосувати аналогію закону, а саме п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Частиною першою ст. 377 ЦПК України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

На підставі вищевикладених мотивів та норм закону, враховуючи, що до суду звернулася особа, яка за положеннями ч. 3 ст. 296 ЦПК України не наділена таким правом, тобто, не має процесуальної дієздатності, тому рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14.09.2022р. підлягає скасуванню, а заява ОСОБА_1 про визнання недієздатним неповнолітнього ОСОБА_2 підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 257, 367, 368, 377 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду міста Одеси від 14.09.2022 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, орган опіки та піклування Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , про визнання неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним залишити без розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено 22 грудня 2022 року.

Головуюча: Н.В.Орловська

Судді: О.В.Кутурланова

Т.Г.Чорна