Номер провадження 2/754/297/22
Справа №754/3165/21
РІШЕННЯ

Іменем України

14 лютого 2022 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Саламон О.Б.

з участю секретаря Костриця В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 , АТ «ПРОСТО-страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з вимогою:

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 205 324 грн.,

-стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 витрат на поховання, виготовлення та встановлення пам`ятника та огорожі у розмірі 44 676 грн.;

-стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 44 676 грн.;

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 250 000 грн.

-стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 250 000 грн.

-стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_3 страхову (регламентну ) виплату як утриманцю померлого у розмірі 134 028 грн.

-стягнути з відповідачів на користь позивачів витрати за надання правової допомоги.

Вимоги обгрунтовано тим, що 16.10.2018 близько 01.55 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем "Тойота Королла" державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині автодороги Калинівка-Бровари, зі сторони с. Калинівка у напрямку м. Бровари в крайній лівій смузі зі швидкістю, яка перевищувала 110км/год., в порушення вимог п.1.5, п.2.3 п.«б», п.12.2, п.12.9 п.«б» ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним, невірно оцінив дорожні умови, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався на проїзній частині автодороги Калинівка-Бровари поблизу кафе «Придорожнє» в непередбаченому для пішоходів місці вздовж крайньої лівої смуги руху назустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_4 . В результаті порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді руйнування голови з викидом назовні головного мозку; множинні двосторонні переломи ребер з розривами пристінкової плеври та міжреберних проміжків; багатоуламкові переломи правої та лівої лопаток; багатоуламкові двосторонні переломи кісток таза; переломи остистих відростків 7-12 грудних хребців та 1-5 поперекових хребців; багатоуламковий перелом правої плечової кістки; переломи лівої плечової та ліктьової кісток; багатоуламковий перелом великогомілкової та малогомілкової кісток зліва; переломи стегнової кістки та великогомілкової кістки справа; множинні розриви: легенів, печінки, селезінки, нирок, множинні розмічення м`яких тканин та м`язів на рівні живота праворуч, на рівні нижніх кінцівок; крововиливи під плеврою та коренів легень, в ділянках фіксації внутрішніх органів; крововиливи на поверхні серця; гемоторакс, рідка кров в черевній порожнині; недокрів`я внутрішніх органів; множинні забійні рани, садна, синці на голові, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках. Смерть ОСОБА_5 настала відразу після утворення тілесних ушкоджень в процесі виникнення автотравми.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2020 у справі № 754/9896/19, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.12.2020, ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Водночас, позивачі вказують, що внаслідок вчинення відповідачем кримінального правопорушення, їм було завдано матеріальну та моральну шкоду, яка полягає в наступному.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота корола», д/н НОМЕР_1 була застрахована АТ «ПРОСТО - страхування». Тому позивачем ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення з АТ «ПРОСТО - страхування» про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди, а ОСОБА_3 - регламентної виплати як утриманцю загиблого.

Крім того, злочинні дії ОСОБА_4 , які призвели до смерті ОСОБА_5 , котрий приходився позивачам сином, братом та онуком заподіяли непоправну та безповоротну моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, які посилюються тим, що загинув ОСОБА_5 в дуже молодому віці, а втрата близької, рідної людини є безповоротною. У зв`язку з зазначеним заподіяну моральну шкоду кожному позивачі оцінюють у 250 000 грн.

26.02.2021 ухвалою Деснянського районного суду м. Києва відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Також здійснено запит до кримінальної канцелярії Деснянського районного суду м. Києва щодо місця перебування (відбуття покарання, тимчасового ув`язнення ) відповідача ОСОБА_4

15.04.2021 до суду надійшов відзив ПАТ «ПРОСТО-страхування», у відповідності до якого зазначено, що 29.08.2018 між ОСОБА_6 та АТ «ПРОСТО-страхування» укладено договір АМ 9184481 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу «Toyota Corolla»д/н НОМЕР_1 . Відповідно до п.4 зазначеного поліса ліміт за шкоду заподіяного життю та здоров`ю становить 200 000 грн. на одного потерпілого, а тому сума страхового відшкодування не може перевищувати 200 000 грн. Згідно п. 5 встановлена франшиза у розмірі 2 000 грн. Щодо вимоги про відшкодування витрат на поховання вказують, що максимальний ліміт витрат страхової компанії на поховання не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат на момент ДТП, що становить: 12*3723=44 676 грн., вказана вимога підтверджена належними доказами, а тому не оспорюється стороною відповідача. Щодо стягнення моральної шкоди, враховуючи те, що при настанні події спричинена максимальна моральна шкода, яку обчислюють наступним чином: 12*3 723=44 676 грн., та зазначають, про те що сума є обґрунтована у відповідності до вимог законодавства. Таким чином розмір виплати страхового відшкодування ОСОБА_1 становить:44 676 грн. (витрати на поховання) + 44 676 грн. (моральна шкода) - 2 000 грн. (франшиза) = 87 352 грн. При цьому звертають увагу суду на те, що вказана сума може бути відшкодована ОСОБА_1 при зверненні останньої до страхової компанії. Одночасно заперечують щодо законності вимоги про отримання страхового відшкодування утриманцем померлого позивачем ОСОБА_3 у зв`язку з відсутність документів, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого та необґрунтованістю. Підсумовуючи викладене, АТ «ПРОСТО-страхування» визнає частково заявлені позовні вимоги на загальну суму 87 352 грн.,в іншій частині - просять відмовити.

12.05.2021 від представника відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» - адвоката Синюк С.Л. надійшла заява щодо фактичних судових витрат відповідача.

Ухвалою суду від 17.11.2021, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду.

Представник позивачів в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки до державної установи «Крюківська виправна колонія (№29), про що свідчить розписка.

Відповідач АТ «ПРОСТО-страхування» в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав до суду відзив на позовну заяву.

Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.10.2018 близько 01.55 год. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем "Тойота Королла" державний номер НОМЕР_1 та рухаючись по проїзній частині автодороги Калинівка-Бровари, зі сторони с. Калинівка у напрямку м. Бровари в крайній лівій смузі зі швидкістю, яка перевищувала 110км/год., в порушення вимог п.1.5, п.2.3 п.«б», п.12.2, п.12.9 п.«б» ПДР України, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не був уважним, невірно оцінив дорожні умови, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався на проїзній частині автодороги Калинівка-Бровари поблизу кафе «Придорожнє» в непередбаченому для пішоходів місці вздовж крайньої лівої смуги руху назустріч автомобілю під керуванням ОСОБА_4 . В результаті порушення зазначених правил безпеки дорожнього руху водієм ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді руйнування голови з викидом назовні головного мозку; множинні двосторонні переломи ребер з розривами пристінкової плеври та міжреберних проміжків; багатоуламкові переломи правої та лівої лопаток; багатоуламкові двосторонні переломи кісток таза; переломи остистих відростків 7-12 грудних хребців та 1-5 поперекових хребців; багатоуламковий перелом правої плечової кістки; переломи лівої плечової та ліктьової кісток; багатоуламковий перелом великогомілкової та малогомілкової кісток зліва; переломи стегнової кістки та великогомілкової кістки справа; множинні розриви: легенів, печінки, селезінки, нирок, множинні розмічення м`яких тканин та м`язів на рівні живота праворуч, на рівні нижніх кінцівок; крововиливи під плеврою та коренів легень, в ділянках фіксації внутрішніх органів; крововиливи на поверхні серця; гемоторакс, рідка кров в черевній порожнині; недокрів`я внутрішніх органів; множинні забійні рани, садна, синці на голові, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках.

Внаслідок вказаної ДТП ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 17.10.2018 Виконавчим комітетом Пухівської сільської ради Броварського району Київської області.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2020 року у справі № 754/9896/19, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29.12.2020, ОСОБА_4 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України та призначено йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

У відповідності з інформації від 10.06.2021 з Державної уставнви «Крюківська виправна колонія (№29)» засуджений ОСОБА_4 відбуває міру покарання в вказаній державній установі.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Водночас, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року за №14, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями ст. 212 ЦПК України.

З огляду за вищевикладене, вина відповідача ОСОБА_4 у ДТП доказуванню не підлягає.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Тойота К орола», д/н НОМЕР_1 була застрахована АТ «ПРОСТО - страхування» на підставі Полісу № АК9184481.

Згідно зі ст. 56 КПК України потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушення шкоди в порядку, передбаченому законом.

У відповідності до ст. 128 КПК України, особа, яка пред`явила цивільний позову в кримінальному процесі, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 04.07.2018 по справі №755/18006/15-ц, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») (п. 36 Постанови).

Відповідно до п. 27.5 27.5. відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Частиною 1 статті 1200 ЦК України визначено, що у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Відповідно до п.27.1 та п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку зі смертю потерпілого, страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транпортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транпортної пригоди.

Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення свідоцтва про смерть.

Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановленому законом на день настання страхового випадку.

Стороною позивачів надано докази щодо понесних витрат на поховання померлого ОСОБА_5 , а саме рахунки від 20.11.2018, накладної № 47 від 17.10.2018, товарного чеку № 1 від 18.10.2018 , накладної № 28 від 18.10.2018 та накладної № 2272 від 12.09.2019.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 року передбачено, що мінімальна заробітна плата з 01.01.2018 року встановлена у місячному розмірі - 3 723,00 грн., отже розрахунок розміру шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого та інших витрат на поховання розраховано за формулою : 3 723 грн.(мінімальна заробітна плата у вересні 2018 року)*12 (кількість місяців) = 44 676 грн. (максимальний розмір витрат пов`язаних з похованням).

Суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимоги щодо стягнення витрат на поховання у розмірі 44 676 грн., зокрема як докази понесених витрат на поховання позивачі надають належним чином підтверджуючі документи, а вказане не заперечується стороною відповідача 2 у відзиві.

Відповідно до п. 27.2 та 27.1 ст. 27 Закону, страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами.

Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Враховуючи зазначене, при визнанні події страховою максимальна моральна шкода, яку зобов`язана оплатити страхова компанія розраховується за наступною формулою: 12*3 723 грн.(мінімальна заробітна плата на день настання страхової події)= 44 676 грн. та підлялає до стягнення на користь позивача ОСОБА_1 .

Також, слід зазначити про те, що стороною позивачів надано суду докази направлення на адресу відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» заяв про виплату страхового відшкодування позивачам, отже підстав для відмови у задоволенні вимог не вбачається.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_3 страхової (регламентної) виплати як утриманцю померлого у розмірі 134 028 грн, слід зазначити наступне.

Позивач ОСОБА_3 є бабусею померлого ОСОБА_5 , зокрема вказане підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 08.02.1975 та копією судового рішення від 15.01.2014 про розірвання шлюбу.

Також в матеріалах справи міститься довідка видана Виконкомом Зазимської сільської ради Броварського району Київської області про те, що померлий ОСОБА_5 на дату смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживав разом з ОСОБА_1 - матір`ю, ОСОБА_2 - сестрою, ОСОБА_3 - бабусею та ОСОБА_7 - дядьком (знятим з реєстрації 17.09.2019).

Однак, ст.1200 ЦК України визначено, шо у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті.

Шкода відшкодовується:

1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років);

2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно;

3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності;

4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років;

5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Відповідно ч. 2 ст. 1200 ЦК України передбачено, що особам, визначеним в п.1-5 ч. 1 шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку потерпілого за вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди.

Згідно з п.27.2 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

У відповідності до п.е ст. 35.2 Закону, для виплати страхового відшкодування особа, яка має право на його отримання зобов`язана надати, страховику документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника.

Суд погоджується з доводами, викладеними стороною відповідача АТ «ПРОСТО-страхування» у відзиві щодо відсутніх необхідних доказів того, що ОСОБА_3 була утриманцем померлого ОСОБА_5 та має право на отримання відшкодування у розмірі 134 028 грн., а отже приходить до висновку про відмову у цій частині позовних вимог.

Разом з тим, щодо позовних вимог стосовно відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно вимог ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Як роз`яснено в п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року за №4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, від 12.07.2007 року).

При цьому, згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року за №35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Позивачі у своїй позовні заяві просить стягнути з відповідача 1 ОСОБА_4 моральну шкоду заподіяну кожній у розмірі 250 000 грн. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткову правомірність заявлених вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, зокрема суд погоджується з тим, що моральні переживання та психологічні страждання, котрі зазнали позивачі від втрати близької людини за наслідками дій відповідача, визнаного вироком суду винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, а тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути моральну шкоду в розмірі по 200 000 грн. на кожного, що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості та підтверджені документально.

Також прохальна частина позовної заяви містить вимогу про стягнення з відповідачів на користь позивачів судових витрат за надання правової допомоги.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Разом з тим, у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила чи має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 23.02.2021 року між позивачами та адвокатом були укладені Договори б/н про надання правничої допомоги.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допопомоги від 23.02.2018 розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу складає 8 300грн., вказане підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 23.02.2021.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допопомоги від 23.02.2018 розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу складає 8 300грн., вказане підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 23.02.2021.

Згідно додатку № 1 до договору про надання правової допопомоги від 23.02.2018 розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу складає 8 300 грн., вказане підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 23.02.2021.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідачів на користь позивачів витрат на професійну правничу допомогу в розмірі по 8 300 грн. на користь кожного позивача.

Згідно ст. 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов частково, тому з відповідача 2 ОСОБА_4 на користь держави необхідно стягнути 908 грн. судового збору, від якого позивачі були звільнені при зверненні до суду.

Керуючись ст.ст 4; 10; 12-13; 18; 76-80; 81; 133; 135; 141; 223; 258-259; 263-265 ЦПК України, на підставі ст.55; 124 Конституції України, ст.23; 1167; 1177 ЦК України, ч.3, ст.12; ч.1, ст.81 ЦПК України, абз.1-2, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зі змінами та доповненнями, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 витрати на поховання у розмірі 44 676 грн.

Стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 44 676 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заподіяну моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 заподіяну моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 заподіяну моральну шкоду у розмірі 200 000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 150 грн.

Стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 150 грн.

Стягнути з ПАТ «ПРОСТО-страхування» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 150 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на корсить держави судовий збір у розмірі 908 грн.

У задоволенні інших вимог позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_2 .

Відповідач ПАТ «ПРОСТО-страхування», , м. Київ, вул. Герцена, 10.

Повний текст рішення складено 24.02.2022.

Суддя Деснянського районного суду м. Києва О.Б. Саламон