Справа № 932/1030/21
Провадження № 2-п/932/32/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., за участю секретаря судового засідання Мотуз Я.А., відповідача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року, по справі № 932/1030/21.

В обгрунтвання заяви зазначено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06.06.2022 були задоволені частково позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , та стягнуто з останнього на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр-кт Д. Яворницького, 119-а, ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в порядку регресу, у розмірі 101 702 (сто одна тисяча сімсот дві) гривні, 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр-кт Д. Яворницького, 119-а, ) судовий збір у розмірі 2 056 (дві тисячі п`ятдесят шість) гривень, 62 коп.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відповідач із вказаним рішення суду не погоджується, вважає його таким, що підлягає скасуванню, посилаючись на нижченаведене.

Так, про розгляд справи відповідач дізнався 06.06.2022, повістки про виклик до суду не отримував. Він зі своєю дружиною створили прийомну сім`ю, та перебували поза межами України в Польщі та Туреччині. Тому вважає, що не з`явився до суду з поважних причин. Крім того, тролейбус, за участі якого відбулось ДТП, ніколи не був застрахований, і перебував в незадовільному технічному стані. Компенсувати шкоду за ДТП, на думку ОСОБА_1 , повинна страхова компанія. Він є людиною із незадовільним матеріальним становищем, виховує дітей, тому коштів на відшкодування шкоди у нього немає.

Посилаючись на ці обставини, ОСОБА_1 просить суд скасувати заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року, а справу призначити до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні відповідач підтримав свою заяву, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення, оскільки рішення суду є законним і обґрунтованим, а відповідач перебував за кордоном у січні 2022 р., а під час розгляду справи в суді, знаходився в Україні. Просить суд залишити заяву без задоволення.

Вислухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що дана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із положеннями ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначені, зокрема, обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання і не повідомлення їх суду, і докази про це посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти вимог позивача.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Отже, для скасування заочного рішення необхідна наявність одночасно двох вищенаведених умов.

Судом встановлено, що заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року задоволені частково позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , та стягнуто з останнього на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП, в порядку регресу, у розмірі 101 702 (сто одна тисяча сімсот дві) гривні, 60 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради (49038, м. Дніпро, пр-кт Д. Яворницького, 119-а, ) судовий збір у розмірі 2 056 (дві тисячі п`ятдесят шість) гривень, 62 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи, судом належним чином повідомлялись сторони про дату, час та місце судового розгляду, надсилалась поштова кореспонденція. Проте відповідач відмовився від отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі з доданими матеріалами, а також відмовився від отримання судових повісток.

В силу положень ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою.

Суд констатує, що відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення не додано будь-яких доказів, які б свідчили про поважність причин неявки до суду, а також мали б істотне значення для правильного вирішення справи. Аргументація заяви зводиться до незгоди з вироком суду, яким відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України. Доводи про те, що відповідач перебував за кордоном, суд відхиляє, оскільки періоди знаходження за кордоном не співпадають із часом перебування справи у провадженні та її судовому розгляду. Так, згідно відміток на паспорті для виїзду за кордом, у березні, а потім у вересні 2022 року, в той час, коли судом спрямовувалась поштова кореспонденція протягом травня початку серпня 2022 року. Тобто у цей час відповідач перебував за місцем проживання та відмовився від отримання судових документів, однак вважається належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Беручи до уваги, що відповідачем не надано доказів поважності причин неявки до суду, а наведені ним доводи і аргументи не дають підстав для висновку про неправильність розгляду справи, та не мають істотного значення для її вирішення, суд приходить до висновку про необґрунтованість поданої заяви, а отже у її задоволенні належить відмовити.

Доводи щодо технічного стану тролейбусу та відсутності амортизатора, не відносяться до предмету розгляду даної заяви, оскільки зводяться до переоцінки вироку суду, який набрав законної сили.

Інші аргументи відповідача не заслуговують уваги та не дають підстав для висновку про скасування заочного рішення.

Відповідно до частини четвертої ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 260, 261, 280, 287, 288, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року у справі за позовом Комунального підприємства «Дніпровський електротранспорт» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу, залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2022 року по справі № 932/1030/21 може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду в загальному порядку протягом 30 днів з дня постановлення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ