СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8112/22

пр. № 2/759/3815/22

07 листопада 2022 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Журибеда О.М.

за участю секретаря - Багінської І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року адвокат Корнієнко А.А., який діє від імені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської в місті Києві державної адміністрації, в якому просить: - визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 ; - визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов мотивований тим, що ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем Ѕ частки майна після померлої є її син - ОСОБА_1 . Таким чином власниками квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На даний час в спірній квартирі зареєстровані відповідачі. ОСОБА_3 є колишньою дружиною ОСОБА_1 ОСОБА_4 є дочкою ОСОБА_1 . Вказують, що з 2020 року відповідачі у вказаній квартирі не проживають, особистих речей в квартирі не мають, витрати на утримання квартири не несуть.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 20.07.2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З наданих суду матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 згідно свідоцтва про право власності на житло від 17.11.1999 року є власниками по 1/3 частині квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.21).

Згідно свідоцтва про смерть від 21.11.2005 року серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 (а.с. 22).

Після смерті ОСОБА_6 спадкоємцем Ѕ частки майна після померлої є її син - ОСОБА_1 , що підтверджуться свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.06.2006 року, зареєстрованого в реєстрі № 6-1991 (а.с.23).

Як вбачається з довідок про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 з 05.11.2013 року (а.с. 37, 38, 39).

За рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 06.06.2022 року, шлюб між позивачем ОСОБА_1 , та відповідачем ОСОБА_3 , зареєстрований 12.09.2013 року було розірвано (а.с. 31-33).

Від шлюбу у них народилась дитина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 09.06.2021 року (а.с.30).

Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю, а ч. 4 даної статті зазначає, що право приватної власності є непорушним, що також закріплено і в ч. 1 ст. 321 ЦК України, яка вказує, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений його чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

Статтею 405 ЦК України визначені права членів сім`ї власника житлового приміщення на користування цим приміщенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У статті 7 ЖК УРСР передбачено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Тобто будь-яке виселення або позбавлення особи права користування житлом допускається виключно на підставах, передбачених законом, і повинно відбуватись в судовому порядку.

Позивачі посилається на те, що відповідачі не проживають за зареєстрованою адресою з 2020 року.

На підтвердження цього позивачі надали акт від 08.07.2022 р., відповідно до якого в ході перевірки було встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 за зареєстрованою адресою місця проживання не проживають та особистих речей не виявлено, що підтверджено сусідами ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.с. 29).

Однак, цей акт не може слугувати доказом не проживання відповідачів за зареєстрованою адресою з 2020 року, оскільки таких відомостей не містить, а отже позивачами не представлено належних доказів, які б свтердили відсутність відповідачів за зареєстрованим місцем проживанням понад 1 рік до моменту звернення до суду із вказаним позовом.

Таким чином, позивачами не надано достатньої сукупності допустимих доказів на підтвердження обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, не доведено відсутності відповідачів у житлі без поважних причин понад встановлені законом строки, втрату ними зацікавленості у спірному житлі.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов необґрунтований, оскільки не підтверджений належними доказами, тому у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 16, 316, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 76, 89, 141, 258, 259, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Святошинської в місті Києві державної адміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда