ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 551/901/21 Номер провадження 22-ц/814/430/22Головуючий у 1-й інстанції Сиволап Д. С. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Чумак О.В.

суддів: Пилипчук Л.І., Кузнєцової О.Ю.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Шишацької селищної ради

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року, ухвалене суддею Сиволап Д.С.,

у справі за позовом виконавчого комітету Шишацької селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених грошових коштів.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2021 року виконавчий комітет Шишацької селищної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених грошових коштів.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 на підставі рішення Шишацького районного суду Полтавської області була поновлена на посаді діловода старостинського округу служби по забезпеченню діяльності апарату виконавчого комітету Шишацької селищної ради з 28 лютого 2021 року, крім того за вказаним рішенням їй виплачено середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2021 року по 12 травня 2021 року у сумі 20653,50 грн. Однак, постановою Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, а ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні її позовних вимог.

Позивач також зазначає, що кошти в розмірі 20653,50 грн. були виплачені ним не добровільно, а на підставі відповідного рішення суду, а тому вважає, що вони підлягають поверненню.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь виконавчого комітету Шишацької селищної ради безпідставно виплачену суму грошових коштів в розмірі 20653 грн. 50 коп.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року у задоволенні позовних вимог виконавчого комітету Шишацької селищної ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно виплачених грошових коштів відмовлено.

З рішенням суду першої інстанції не погодився виконавчий комітет Шишацької селищної ради та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про недотримання судом першої інстанції принципу повного та всебічного розгляду справи. Вважає, що судом не взято до уваги, що спірні кошти були виплачені відповідачу не добровільно, а у зв`язку з встановленням відповідного обов`язку рішенням суду. При цьому, звертає увагу на недобросовісну поведінку ОСОБА_1 зважаючи на те, що остання обґрунтовувала свої позовні вимоги необхідністю працевлаштування, як єдиного працюючого члена сім`ї, однак після поновлення її на роботі через короткий проміжок часу звернулася із заявою про звільнення.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду без змін. Вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову становить 20653 грн. 50 коп. та беручи до уваги положення ч. 13 ст. 7, ст. 369 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 12 травня 2021 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до виконавчого комітету Шишацької селищної ради про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. ОСОБА_1 поновлено на посаді діловода старостинського округу служби по забезпеченню діяльності апарату виконавчого комітету Шишацької селищної ради з 28 лютого 2021 року, з відповідача на користь позивача стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 березня 2021 року по 12 травня 2021 року у сумі 20653,50 грн.

Дане рішення було допущено до негайного виконання та виконано виконавчим комітетом Шишацької селищної ради. Зокрема ОСОБА_1 поновлено на роботі та виплачено їй середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 20653,50 грн., що підтверджується копіями відповідних платіжних доручень від 14.05.2021 (а.с.21-23).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 серпня 2021 року рішення суду першої інстанції скасовано, постановлено нове рішення яким у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано доказів щодо набуття відповідачкою грошових коштів у результаті рахункової помилки позивача або недобросовісності відповідачки.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зі змісту цієї норми вбачається, що зобов`язання у зв`язку з безпідставним набуттям майна виникають за наявності трьох умов: набуття або зберігання майна; набуття або зберігання майна за рахунок іншої особи; відсутність правових підстав для такого набуття чи зберігання або припинення таких підстав згодом.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Суд першої інстанції правильно врахував висновок Верховного Суду України викладений у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14, Верховного Суду у постанові від 06 травня 2020 року у справі № 711/3248/18, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц, де зазначено, що у статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Частиною 1 статті 239 КЗпП України передбачено, що у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи матеріали справи, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 було виплачені спірні кошти як заробітною плату за час вимушеного прогулу, тобто виплату, яка відповідно до норм чинного законодавства не підлягає поверненню.

При цьому, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано доказів, що рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 12 травня 2021 року ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих нею підроблених документах.

Також, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність доказів набуття ОСОБА_1 спірних коштів у результаті рахункової помилки позивача або недобросовісності відповідача, а отже ці кошти поверненню не підлягають.

Доводи позивача в апеляційній скарзі щодо недобросовісності ОСОБА_1 при розгляді справи та подальшому його виконанні, на увагу колегії суддів не заслуговують, оскільки та обставина, що ОСОБА_1 обґрунтовувала позов про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку необхідністю працевлаштування, як єдиного працюючого члена сім`ї, та через незначний проміжок часу подала заяву про звільнення, - не свідчить про повідомлення нею неправдивих відомостей, зловживання своїми правами тощо.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджені матеріалами справи. Рішення суду прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Зважаючи на наведене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не задовольняє вимоги позивача, не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється при розгляді цієї апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Шишацької селищної ради - залишити без задоволення.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 02 листопада 2021 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Л.І.Пилипчук

О.Ю.Кузнєцова