РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/2170/22

01 грудня 2022 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П.В.

з участю секретаря Зберун К.Ф.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні м.Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач 02.03.2022 в нього взяв у борг кошти в сумі 36000 грн., які зобов`язався повернути через 30 днів. Однак відповідач ОСОБА_1 взятого на себе зобов`язання не виконав та гроші в обумовлений строк не повернув.

Враховуючи наведене просить задоволити позов, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, надає згоду на прийняття заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, та просив суд відмовити в задоволенні позову, пояснив що розписку писав власноруч, але під тиском.

Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

Згідно з розпискою від 02.03.2022, написаною відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав від ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 36000,00 грн у борг та зобов`язався їх повернути у повному обсязі через 30 днів.

Судом встановлено, що оригінал розписки знаходиться у позивача.

За приписами ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Згідно зі ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У постанові Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.

Окрім того, суд вважає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

З огляду на досліджені докази, наявні у справі, суд приходить до висновку, що між відповідачем та позивачем у належній формі укладено договір позики, проте відповідач порушив свої зобов`язання щодо своєчасного повернення грошових коштів, вчинена сторонами письмова форма договору позики не лише є доказом факту укладення договору, а й факту передачі грошової суми позичальнику.

Своїм підписом відповідач засвідчив, що його волевиявлення є вільним, усвідомленим і відповідає його внутрішній волі, умови договору зрозумілі і відповідають реальній домовленості сторін.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 зобов`язання повернути кошти у розмірі 36000,00 грн у строк, визначений договором позики, а саме до 03.04.2022, не виконав, то права позивача підлягають захисту, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума боргу за договором позики в розмірі 36000,00 грн.

Відповідач не надав суду жодного належного та допустимого доказу, з огляду на ст. 77-88 ЦПК України, який би містив інформацію щодо предмету доказування, в підтвердження своєчасного виконання своїх зобов`язань за укладеним договором позики чи написання розписки під тиском.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

На підставі викладеного, ст. 512, 514, 525, 526, 527, 639, 1046-1050 ЦК України, керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 36000 (тридцять шість тисяч) грн. боргу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 992 (дев`ятсот дев`яносто дві гривні) грн. 40 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 .

Повний текст рішення виготовлено 05.12.2022.

СуддяП. В. Олійник