Дата документу 21.02.2022
Справа № 501/3267/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2022 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Пушкарського Д.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Тимко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Іллічівського міського суду Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12526, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем 15 травня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №500515258 від 10.09.2014 в сумі 56072,13 грн., а також стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати (а.с.5-8).

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.06.2020 року, постановою приватного виконавця Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису №12526, вчиненого приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу 15.05.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №500515258 від 10.09.2014 року в сумі 56072,13 грн. на користь ТОВ «Вердикт Капітал».

В серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» та публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про визнання кредитного договору недійсним.

Позовні вимоги були обґрунтовані тим, що 10 вересня 2014 року позивач звертався в відділення АБ «Укргазбанк» у м. Чорноморськ для отримання кредиту, у зв`язку з чим позивачем співробітнику банку надавались документи, які необхідні для надання кредиту. Проте, в подальшому жодних повідомлень з вказаної установи банку з приводу надання кредиту або запрошення для підписання кредитного договору позивач не отримував. В подальшому, коли позивач почав отримувати смс-повідомлення від ПАТ «Альфа-Банк» з вимогою про повернення кредитних коштів за договором №500515258 від 10.09.2014, позивачем було з`ясовано про існування кредитного договору між позивачем та ПАТ «Альфа-Банк». Враховуючи вказані обставини і те, що позивач жодного кредитного договору не підписував, позивач звернувся із заявою про вчинення кримінального правопорушення, на підставі якої відкрито кримінальне провадження №0000384.

Також 21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, за яким ПАТ «Альфа-Банк» відступило своє право вимоги за кредитним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи».

Оскільки позивач кредитний договір не підписував, волевиявлення на вчинення такого договору не виявляв та такими діями банку порушені майнові та особисті немайнові права та інтереси позивача, відповідно за захистом своїх порушених прав позивач звернувся до суду.

Позивач вважає, що виконавчий напис №12526 від 15.05.2020 року вчинено з грубими порушеннями чинного законодавства України та є таким, що не підлягає виконанню з тих підстав, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва визнано кредитний договір №500515258 від 10.09.2014 року не дійсним; приватний нотаріус, Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. при вчиненні виконавчого напису керувався Постановою Кабінету Міністрів №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», незважаючи на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (№826/20084/14) визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів №662 від 26.11.2014. Відповідно, рішення прийняті на підставі вказаного нормативно-правового акту не можуть вважатись законними, а відтак оспорюваний виконавчий напис слід визнати таким, що не підлягає виконанню та приватним нотаріусом окрім безспірності заборгованості, не перевірено наявність повідомлення боржника кредитором про наявність заборгованості і необхідності її погашення, що є також грубим порушенням вимог чинного законодавства України.

Висновком експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №175363/01 від 27.03.2018 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу кредитному договорі № 500515258 від 10.09.2014 року, розміщений у нижній частині документу, в розділі «КЛІЄНТ:» у графі «(підпис Клієнта)», ліворуч від друкованого запису « ОСОБА_1 », виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно встановлено, що підпис в кредитному договорі № 500515258 від 10.09.2014 року від імені ОСОБА_1 виконаний не ним, а іншою особою, Шевченківський районний суд м.Києва виніс рішення яким визнав недійсним кредитний договір №500515258 від 10.09.2014, укладений між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Альфа Банк».

Позивач надав заяву в якій просив розгляд справи провести без його участі та без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов.

Відповідачі, треті особи неодноразово повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не сповістили, відзив на позов, пояснення щодо позову не надали.

Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 травня 2015 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу було вчинено виконавчий напис №12526 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №500515258 від 10.09.2014 року в сумі 56072,13 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 12742 грн. 00 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 16517 грн. 38 коп., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 18962 грн. 75 коп., за вчинення виконавчого напису - 650 грн. 00 коп. (а.с.20).

15 червня 2020 року постановою приватного виконавця Клименко Р.В. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису №12526, вчиненого 15.05.2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №500515258 від 10.09.2014 року в сумі 56072,13 грн. (а.с.21).

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25 вересня 2018 року визнано недійсним кредитний договір №500515258 від 10.09.2014, укладений між ОСОБА_1 та Публічнимакціонерним товариством «Альфа Банк» (а.с.12-15).

Вказаним рішенням встановлено, що згідно висновку експерта за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №175363/01 від 27.03.2018 року, підпис від імені ОСОБА_1 у наданому на експертизу кредитному договорі №500515258 від 10.09.2014 року, розміщений у нижній частині документу, в розділі «КЛІЄНТ:» у графі «(підпис Клієнта)», ліворуч від друкованого запису « ОСОБА_1 », виконаний не самим ОСОБА_1 , а іншою особою.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені, рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі - Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов договору застави здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому, ст.50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Однак, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. не перевірив безспірність вимог відповідача, чим порушив ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат», оскільки повідомлення про вручення вимоги про усунення порушень, направленої відповідачем на ім`я позивача підтверджено не було, що виключає безспірність вимог.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів.

Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Крім того, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172.

З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п.1 Переліку).

10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п.2 Переліку).

Саме цю норму застосував приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В., вчиняючи оскаржуваний виконавчий напис.

Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття», а тому суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст.87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, оскільки вчинений на не передбаченому Переліком борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, а тому не підлягає виконанню.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 15.05.2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчиком Володимиром Вікторовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №500515258 від 10.09.2014 в сумі 56072,13 грн.

У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно квитанцій від 29.09.2020 та 27.01.2021 (а.с.1,39) позивачем був сплачений судовий збір в загальному розмірі 1294,80 грн.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Клименко Роман Васильович) про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №12526, вчинений 15 травня 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №500515258 від 10.09.2014 в сумі 56072,13 грн.

Стягнути в рівних частках з публічного акціонерного товариства «Альфа Банк», товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1294,80 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя