СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/2160/21
Провадження № 2/306/152/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(з а о ч н е)

23 листопада 2022 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Жиганської Н.М.

за участю секретаря судового засідання Станкович Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Свалява в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній), третя особа: служба у справах дітей Свалявської міської ради як орган опіки та піклування Свалявської міської ради Закарпатської області (адреса: площа Головна, буд.1, м.Свалява, Закарпатської області, ) про збільшення розміру аліментів зі зміною способу стягнення та позбавлення батьківських прав.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ССД як ООП Свалявської міської ради Закарпатської області про зміну способу та розміру стягуваних аліментів, визначених рішенням Свалявського районного суду від 26.06.2017 року. В обгрунтування доводів посилається на те, що з відповідачем ОСОБА_2 перебувала у цивільному шлюбі, від проживання у якому мають сина ОСОБА_3 , 2016 року народження. Вказує, що ОСОБА_2 є батьком дитини, однак відповідач не утримує сина, не цікавиться його життям, навчанням, не піклується про його здоров`я, не навідує дитину, ухиляється від своїх батьківських обов`язків, що підтверджується письмовими поясненнями свідків-сусідів. Зазначає, що дитина ОСОБА_3 , 2016 року народження є неповнолітньою, потребує батьківського матеріального утримання та забезпечення, однак відповідач аліменти, встановлені рішенням суду від 26.06.2017 року не сплачує,усі витрати по утриманню дитини позивач несе самостійно, син проживає з нею та перебуває на повному її утриманні. Позивач просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; змінити спосіб та розмір стягуваних аліментів, визначених рішенням Свалявського районного суду від 26.06.2017 року та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача сплачений судовий збір та судові витрати на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЦПК України - позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Позивачем пред`явлений позов до Свалявського районного суду Закарпатської області за місцем зареєстрованого проживання позивача.

Суд своєю ухвалою від 17.03.2022 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального провадження та призначив підготовче засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail .

Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 20.05.2022 року.

Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області 20.05.2022 року суд зобов`язав Службу у справах дітей Свалявської міської ради як орган опіки та піклування надати исьмовий висновок щодо доцільності або недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (батька) дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судове засідання призначено на 13:00 годину 23.11.2022 року.

Представник позивача-адвокат Козар М.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 (ордер серії РН-545 №093/21 від 28.10.2021 року) подав до суду заяву (вх.№6675) про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Заявлені вимоги підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із розпискою відповідача про отримання ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з копіями доданих до неї документами та судової повістки. Відповідачу роз`яснено, що в разі ненадання ним відзиву у встановлений судом строк, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Представник ССД як орган ООП Свалявської міської ради Закарпатської області Полянич Т.М. (доручення №228/01-12 від 14.04.2022 року) подала до суду заяву (вх. № 6619) про розгляд справи у відсутності представника ООП Свалявської міської ради Закарпатської області. Пояснення щодо позову не подано, позовні вимоги підтримує.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України).

Суд проводить заочний розгляд справи(ст. 280 ЦПК України) за наявними доказами у справі та доходить такого висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ:

В частині позовної вимоги про позбавлення батьківських прав, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 7, 155 Сімейного кодексу України - дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України - права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122, ст. 125 СК України.

Згідно копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (серія НОМЕР_2 , актовий запис № 173 від 09.08.2016 року) - в графі батько зазначено ОСОБА_2 (відповідача), мати - ОСОБА_5 (позивача).

У зв`язку з укладенням шлюбу, позивачем змінено прізвище з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 " (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , запис №7 від 19.12.2019 року, ID-паспорт № НОМЕР_4 , запис №921, орган, що видав 2121, дійсний до 14.01.2030 року, РНОКПП НОМЕР_1

Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, в сім`ї якої проживає дитина.

Згідно довідки про склад сім`ї - ОСОБА_1 (позивач) та дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають разом.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти;

При вирішенні спору про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , 2016 року народження, суд виходить з фактичних обставин, встановлених під час розгляду справи, враховує вимоги ст. 7, 155, 121, п. 1, 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України,інтереси дитини, ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків.

Тлумачення п. 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживає та перебуває на повному утриманні матері ОСОБА_1 , всі обов`язки по вихованню дитини несе мама ОСОБА_1 (позивач).

ОСОБА_2 (відповідач та батько дитини) з дитиною не проживає, до сина не навідується, не відвідує його та не піклується про сина.. Вихованням не займається, не приймає участі у навчально-виховному процесі, матеріально не утримує дитину, навчанням дитини не цікавиться, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує сину належного догляду, ухиляється від виконання батьківських обов`язків як батько.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ) передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Під час розв`язання спорів між батьками щодо позбавлення батьківських суд захищає інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини, враховує ставлення батька до виконання своїх батьківських обов`язків (ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками).

Відповідно до ч. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Згідно ч. 5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судом досліджено у судовому засіданні висновок (вх.№6620), наданий Свалявською міською радою Закарпатської області № 02-14/1876 від 02.09.2022 року (матеріали розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 01.09.2022 року), згідно якого вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суди повинні виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, необхідність застосування якого за обставинами цієї справи доведено. Позивачем надано належні та допустимі докази ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків, зазначено обставини свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками по вихованню дитини, які можуть бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а тому суддоходить висновку, що позов ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 необхідно задовольнити.

Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ч.2 ст. 166 СК України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

В частині позовної вимоги про зміну розміру та способу стягнення аліментів, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного.

Відповідно до ст. 180 СК України передбачено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, тобто дітей, які не досягли 18 років; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини (суд враховує положення ст. 5 протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року - кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей).

Згідно копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (серія НОМЕР_2 , актовий запис № 173 від 09.08.2016 року) - в графі батько зазначено ОСОБА_2 (відповідача), мати - ОСОБА_5 (позивача).

У зв`язку з укладенням шлюбу, позивачем змінено прізвище з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 " (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , запис №7 від 19.12.2019 року, ID-паспорт № НОМЕР_4 , запис №921, орган, що видав 2121, дійсний до 14.01.2030 року, РНОКПП НОМЕР_1

На підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.06.2017 року (справа № 306/905/17) з ОСОБА_2 постановлено стягувати аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення набрало законної сили 17.07.2019 року та звернуто до виконання.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України у редакції Закону України від 03.07.2018 року №2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 має повних 6 (шість) років.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

При визначенні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (правова позиція в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 року, справа № 755/14148/18).

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховує норми ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини, що батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини, що Сімейним кодексом України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини та норми ч.3 ст. 11 розділу III Закону України Про охорону дитинства, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України - кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на вищезазначене, суд ураховує, що аліменти є власністю дитина, дитина перебуває на утриманні матері, яка буде розпоряджатися ними за цільовим призначенням в інтересах дитини, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, приймає уваги, що від відповідача заперечень не надійшло.

Змінений розмір аліментів стягуваних з відповідача на утримання дитини ОСОБА_3 , 2016 року народження необхідно визначити у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Стягнення проводити на користь ОСОБА_1 (позивача).

Суд роз`яснює сторонам положенння ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В частині позовної вимоги про стягнення судових витат, суд зазначає таке.

Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача.

Відповідно до до ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» - у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем в позовній заяві об`єднано дві вимоги: про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

При вирішенні питання щодо розподілу судового збору за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ОСОБА_1 , які складаються з судового збору в розмірі 908 грн. (за подання позовної заяви до суду, який сплачено та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України згідно квитанції № від 12.11.2021 року).

Поскільки вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст. 4 Закону України Про судовий збір №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 992,40 грн., які діють з 01.01.2022 року на день постановлення рішення.

У відповідності до положень до ст. 133 ЦПК України - до витрат пов`язаних з розглядом справи належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПКУкраїни - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач ОСОБА_1 в позовній заяві просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України - розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Пунктом 4 частини 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Суд також бере до уваги, що законодавством України не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, не встановлено форми такого документа, а також те, що відкриття власного рахунку не є обов`язком адвоката. Враховує, що предметом дослідження витрат на правничу допомогу адвоката є обсяг фактично виконаних адвокатом послуг і виконаних робіт та їх вартості, вказаних у розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, а не облік отриманого адвокатом доходу та його оподаткування, однак адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта; повинен надати суду обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних ним робіт, їх вартість; акт прийому-передачі наданої правничої допомоги (послуг) до договору про надання правничої допомоги, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги про детальний опис наданих послуг із обумовленою сторонами договору вартістю у межах надання правової допомоги під час розгляду справи (суд ураховує правові висновки у постановах Верховного Суду: від 15.09.2021 року, справа №440/4206/19, від 15.06.2021 року, справа №159/5837/19, від 29.10.2020 року, справа №686/5064/20).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано жодних доказів розміру витрат, які позивач сплатила у зв`язку з розглядом справи, не надано ні договору про надання правової допомоги, ні детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Козар М.М. та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі.

Таким чином, суд вважає, що витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката документально не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому доходить висновку, що в цій частині вимог ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Статтею 129 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України..

Керуючись ст. 13, 81, 89, 95, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, ст.19, 141, 150, 181-183, 191, 192 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (мешканця АДРЕСА_2 , РНОКПП відсутній), третя особа: служба у справах дітей Свалявської міської ради як орган опіки та піклування Свалявської міської ради Закарпатської області (адреса: пл. Головна, буд.1, м.Свалява, Закарпатської області, ) про збільшення розміру аліментів зі зміною способу стягнення та позбавлення батькіських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 батьківських прав відносно дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після набрання ним законної сили, направити до Свалявського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Мукачівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано- Франківськ).

Змінити розмір аліментів, що підлягали стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму, але не менше як 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.05.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, визначені за рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 26.06.2017 року.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Визнати виконавчий лист по справі № 306/905/17 (провадження №2/306/450/17) від 31.07.2017 року таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканки АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 - сплачений судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у розмірі 908,00 грн. (дев`ятсот вісім гривень 00 коп).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканця АДРЕСА_2 в користь держави (отримувач: ГУК у м.Києві/м. Київ/22030106; код отримувача: 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача: 899998; рахунок отримувача UA0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106) - судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

У задоволенні позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на правничу допомогу адвоката - відмовити.

Рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення строк на апеляційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається протягом 30 днів до Закарпатського апеляційного суду.

ГОЛОВУЮЧИЙ - СУДДЯ Н.М.ЖИГАНСЬКА