Провадження №2-др/756/95/22
22 грудня 2022 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Тихої О.О.,
за участі секретаря судового засідання Кренджеляк А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача адвоката Сидорової Юлії Вікторівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудик Валерій Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,
В обґрунтування заяви зазначила, що у провадженні Оболонського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудик Валерій Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
З метою забезпечення представництва інтересів позивача у суді у вказаній справі та надання інших видів правової допомоги ОСОБА_1 було укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги № 28/01-05 від 28.05.2022 з адвокатом Сидоровою Ю.В., відповідно до якого за надання правничої допомоги позивачем сплачено 15 000,00 грн., що підтверджується відповідними документами.
Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення за їхньої відсутності, заявлені вимоги підтримала.
Представник відповідача у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення за її відсутності, а також відзив на заяву про стягнення судових витрат, в якому просила відмовити позивачу у стягненні на її користь судових витрат. Вважає, що заявлений розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу необґрунтованим та неспівмірним. Вказує на те, що адвокат належним чином не зазначила, у чому полягає складність справи, детальний опис кожної послуги, а також вартість однієї години витраченого часу на супровід даної справи. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, деякі процесуальні документи були підписані позивачем власноруч, при цьому частина документів, на складання яких посилається представник позивача, взагалі не долучені до матеріалів справи, а тому стягнення витрат за їх складання є необґрунтованим. До того ж представником позивача до матеріалів справи не долучено квитанції про сплату послуг адвоката, а за відсутності квитанції відповідно не доведено факт оплати позивачем послуг адвоката в ході виконання договору про надання правової допомоги.
Зважаючи на положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.11.2022 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудик Валерій Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №510, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рудиком Валерієм Вікторовичем 26 жовтня 2021 року про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

За приписами ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, належать втрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закон України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Статтею 30 Закону N 5076-VI передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді здійснювала адвокат Сидорова Ю.В., повноваження якої підтверджуються Договором про надання правової (правничої) допомоги № 28/01-05 від 28.05.2021, ордером на надання правничої (правової) допомоги від 25.11.2021.

Пунктом 4.2 вказаного договору передбачено, що розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах договору правову допомогу визначається додатковими угодами.

Відповідно до Додаткової угоди №1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 28/01-05 від 28.05.2022, укладеного між адвокатом Сидоровою Ю.В. та Беспаліковою А.А, за надання правової допомоги остання зобов`язується оплатити адвокату вартість послуг у сумі 15000,00 грн.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надані також Детальний звіт (опис) послуг, наданих у справі № 756/18152/21 Оболонського районного суду м. Києва; Акт прийому-передачі наданих послуг від 04.11.2022.

Положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, провадження №14-382цс19.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зважаючи на викладене, даючи оцінку зазначеним вище аргументам, запереченням представника відповідача щодо розміру заявлених позивачем витрат на правничу допомогу, враховуючи складність та значення справи для сторін, обсяг проведеної представником позивача роботи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи представника відповідача щодо завищення розміру заявлених заявником витрат на правову допомогу, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат представника позивача на професійну правничу допомогу до 5 000,00 грн.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн., які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також не суперечать принципу розподілу таких витрат.

При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що стороною позивача не надано розрахунок витраченого часу на підготовку відповідних документів, оскільки відповідно до наданих документів розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі та залежить від обсягу послуг, а не від часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Крім того, зі змісту ст. 137 ЦПК України, вбачається, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права (Постанова Верховного Суду від 13.12.2018 у справі №816/2096/17).

Крім того, суд відхиляє аргументи представника відповідача щодо недоведеності понесення витрат позивачем на послуги адвоката через відсутність в матеріалах справи відповідного платіжного документу про оплату таких послуг.

При цьому, суд враховує позиції Верховного суду, викладені у його постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 21.01.2021 року у справі №280/2635/20, відповідно до яких діюче законодавство передбачає нову процедуру відшкодування витрат на професійну правову допомогу, однією з особливостей якої є те, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Тобто, на законодавчому рівні встановлена можливість позивачів отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту свої прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. А отже, ненадання позивачем відповідної квитанції, на підтвердження оплати вказаних послуг не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог щодо відшкодування витрат на правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Сидорової Юлії Вікторівни, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудик Валерій Вікторович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, ОСОБА_2 , про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок.

У задоволенні іншої частини заяви - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Лєскова, буд. 9;

Третя особа 1: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рудик Валерій Вікторович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

Третя особа 2: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кісельова Віталіна Володимирівна, місцезнаходження: АДРЕСА_4 .

Третя особа 3: ОСОБА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя О.О. Тиха