Справа № 462/5026/21
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 липня 2022 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря судового засідання Петришак С.Б.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Тимкевича С.П.

представника третьої особи Куть Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, треті особи Первинна профспілкова організація Національного природного парку «Північне Поділля», Національний природний парк «Північне Поділля», Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 20.07.2021 року звернувся в суд з позовом до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України (далі Міндовкілля) про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що наказом Міндовкілля від 27.01.2021 року №27-О його було звільнено без попередження з посади директора Національного природнього парку «Північне Поділля» (далі НПП «Північне Поділля») на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації за ст.45 КЗпП України. Вважає, що в порушення вимог ч.2 ст.45 КЗпП України, Міндовкілля не надало йому вчасно для ознайомлення рішення Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» від 04.12.2020 року №32 щодо вимоги про розірвання контракту з ОСОБА_1 , у зв`язку з чим він не мав змоги звернутися в двотижневий строк до суду з позовом щодо оскарження згаданої вимоги, яку отримав лише 18.02.2021 року. Крім цього зазначає, що Первинна профспілкова організація НПП «Північне Поділля» не підписувала діючого на той час колективного договору з адміністрацією НПП «Північне Поділля», тому такий профспілковий орган не вправі був заявляти вимогу про розірвання трудового договору (контракту) з керівником, відповідно заявлена ним вимога є неправомірною. На підставі викладеного просить поновити його на роботі на посаді директора в НПП «Північне Поділля» та стягнути з Міндовкілля на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06.02.2021 року до дня поновлення на роботі.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 04.08.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення такої ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 02.09.2021 року, представник відповідача зазначає, що вимоги від 18.02.2020 року №8 та 04.12.2020 року №32 ОСОБА_1 не оскаржувались. Окрім цього, нормами чинного законодавства не передбачено обов`язку направляти вимогу про розірвання трудового договору керiвнику, стосовно якого таку вимогу заявлено. Разом з цим, вимога від 18.02.2020 №8 направлялась ОСОБА_1 для надання пояснень за ініціативою Міністерства енергетики та захисту довкілля України та було отримано пояснення від позивача листом від 26.02.2020 року № 87. Що стосується доводів позивача про необхідність заявлення вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з керівником саме профспілковим органом, який підписав колективний договір, то такі є безпідставними, оскільки ст.45 КЗпП України в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин не містить норми щодо подання вимоги виключно профспілковим органом, який за дорученням трудового колективу підписав колективний договір. За вказаних обставин, при звільненні ОСОБА_1 з посади директора НПП «Північне Поділля» на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації Міндовкілля діяло на підставі, в межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. На підставі наведеного, відповідач просить позовну заяву ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу залишити без задоволення.

Позивач у відповіді на відзив, яка надійшла до суду 07.09.2021 року, зазначає, що Мінекоенерго надіслало йому лише листа від 25.02.2020 №81 з проханням надати пояснення з приводу звернення Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» щодо неправомірних, на думку заявників, дій керівництва НПП «Північне Поділля». Водночас він не отримував жодних копій тексту вимог ні від Мінекоенерго, ні Міндовкілля, ні Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля», його не ознайомили з ними в будь-який спосіб. На день звільнення 28.01.2021 року він не знав про існування вимоги до Міндовкілля звільнити його з посади директора установи, тому не міг оскаржити її в суді, як це передбачено ч.2 ст.45 КЗпП України. Також ОСОБА_1 вказує на те, що працював у НПП «Північне Поділля» на підставі контракту, а згідно до Положення про НПП від 2020 року парк є бюджетною, неприбутковою, природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою. Тому відповідно до п.22 Постанови КМУ від 19.03.1994 року №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору» у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні, однак даних вимог законодавства Міндовкілля не дотрималось.

Представник відповідача 21.09.2021 року подав до суду заперечення, у якому зазначив, що відповідно до п.22 Положення про порядок укладення контрактів при прийняттті (найманні) на роботу працівників, затвердженого Постановою КМУ від 19.03.1994 року №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням вiдповiдної сторони за два тижні. Водночас, позивача було звільнено на підставі ч.1 ст.45 КЗпП України, а не у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, визначених у контракті, що унеможливлює застосування вищенаведеної норми.

Ухвалою суду від 27.09.2021 року за клопотання відповідача було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Первинну профспілкову організацію НПП «Північне Поділля».

Первинна профспілкова організація НПП «Північне Поділля» у письмових поясненнях, які надійши до суду 23.11.2021 року, проти задоволення позову заперечила та зазначила, що вимога, прийнята рішенням профспілкового комітету Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» від 18.02.2020 року, з якою ОСОБА_1 ознайомився ще 26.02.2020 року та не оскаржив рішення в двотижневий термін, була направлена до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України вже повторно 04.12.2020 року листом за вих.№32. Тому твердження ОСОБА_1 про ненадання йому для ознайомлення рішення №32 від 04.12.2020 року є безпідставними, адже такого рішення не існує, а в Мiндовкілля на виконання рішення профкому 18.02.2020 року була повторно направлена вимога листом за вих.№32 від 04.12.2020 року, з якими ОСОБА_1 ознайомився 26.02.2020 року. Міндовкілля ще раз перевірило факти порушень, викладені у вимозі надісланій повторно за вих. № 32 від 04.12.2020 року, шляхом витребування рядку документів від НПП «Північне Поділля», які стосувались фактів, викладених у вимозі. Відтак, 27.01.2021 року відповідачем правомірно прийнято рішення про звільнення позивача з посади директора НПП «Північне Поділля», адже вимога виборного органу первинної профспілкової організації розірвати трудовий договір на підставі ст.45 КЗпП України обов`язкова для розгляду і виконання, якщо вона не оскаржена до суду у встановленому порядку та визначені строки. Крім цього, зазначає, що Законом № 2343-ІІІ від 05.04.2001 року норми ст.45 КЗпП України були змінені і в теперішній редакції право виборного органу первинної профспілкової організації на пред`явлення вимоги про розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації за порушення трудового та профспілкового законодавства не залежить від укладення відповідною профспілковою організацією колективного договору, а отже позиція позивача з цього приводу є безпідставною.

Ухвалою суду від 30.11.2021 року за клопотання відповідача було залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, НПП «Північне Поділля».

31.12.2021 року від НПП «Північне Поділля» до суду надійшли письмові пояснення, в яких третя особа проти задоволення позову заперечує, зазначивши, що доводи позивача є необґрунтованими та безпідставними, оскільки правомірність чи не правомірність вимоги могла бути встановлена лише судовим рішенням, якби керівник стосовно якого пред`явлено вимогу або власник чи уповноважений ним орган, до якого звернулись з такою вимогою оскаржили її в суді у встановленому Законом порядку та визначені Законом строки. Оскільки в матеріалах даної справи не існує жодного судового рішення, яким рішення, а відповідно і вимога профспілкового комітету Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» визнані неправомірними, як і не існує жодного доказу про те, що дане рішення та вимога оскаржувались взагалі, а тому відсутні будь-які законні підстави вважати вимогу про розірвання контракту з директором НПП «Північне Поділля» ОСОБА_1 неправомірною.

05.01.2022 року до суду надійшло клопотання від представника відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Професійної спілки працівників атомної енергетики та промисловості України, яке судом 10.01.2022 року задоволено.

Третя особа - Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України надала письмові пояснення, які надійши до суду 28.01.2022 року, в яких зазначила, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі за їх безпідставністю, оскільки Міністерство, отримавши вимогу профспілкового комітету від 18.02.2020 року разом з протокольним рішенням, направило її директору парку ОСОБА_1 для надання пояснень по суті, що давало можливість останньому оскаржити її в судовому порядку в разі незгоди. Натомість, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 такі пояснення надав та направив до Міністерства, однак не оскаржив вимогу у встановлений законом строк та спосіб.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позов підьтримали, покликаючись на мотиви такого, який просять задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав, наведених у відзиві та запереченні.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» - Тимкевич С.П. та НПП «Північне Поділля» - Куть Н.В. у судовому засіданні в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 просили відмовити в повному обсязі, оскільки звільнення позивача було здійснено відповідачем відповідно до вимог чинного законодавства.

Третя особа - Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України, яка належним чином була повідомлена про час, день та місце розгляду справи, не забезпечила явку в судове засідання свого уповноваженого представника, при цьому подала клопотання, в якому просить розглядати справу за відсутності такого, що є її правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи сторін і третіх осіб, викладені в заявах по суті справи, дослідивши докази та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 09.04.2019 року наказом №122-О ОСОБА_1 було призначено на посаду директора Національного природного парку «Північне Поділля».

27.01.2021 року наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №27-О позивача було звільнено з посади директора Національного природного парку «Північне Поділля» на підставі ст.45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації.

Звертаючись з даним позовом та заявляючи вимоги про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, позивач посилається на те, що він був звільнений за ст.45 КЗпП України за порушення законодавства про працю, але таке звільнення є незаконним, оскільки він вимогу первинної профспілкової організації отримав лише після звільнення, а також його не було попереджено про звільнення за два тижні.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є: розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39 КЗпП України), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41 КЗпП України) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45 КЗпП України).

Згідно зі статтею 45 КЗпП України на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує законодавство про працю, про колективні договори і угоди, Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Якщо власник або уповноважений ним орган, або керівник, стосовно якого пред`явлено вимогу про розірвання трудового договору, не згоден з цією вимогою, він може оскаржити рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) до суду у двотижневий строк з дня отримання рішення. У цьому разі виконання вимоги про розірвання трудового договору зупиняється до винесення судом рішення.

У разі, коли рішення виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника) не виконано і не оскаржено у зазначений строк, виборний орган первинної профспілкової організації (профспілковий представник) у цей же строк може оскаржити до суду діяльність або бездіяльність посадових осіб, органів, до компетенції яких належить розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації.

Пунктом 9 статті 247 КЗпП України передбачено, що виборний орган первинної профспілкової організації приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.

Право профспілкових органів вимагати розірвання трудового договору (контракту) з керівником підприємства, установи або організації, якщо він порушує Закон України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», законодавство про працю, про колективні договори та угоди, передбачено також частиною 1 статті 33 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Згідно з пунктом 9 частини першої статті 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» до повноважень виборного органу первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі або організації відноситься прийняття рішення про вимогу до роботодавця розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує цей Закон, законодавство про працю, ухиляється від участі у переговорах щодо укладення, або зміни колективного договору, не виконує зобов`язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори.

Таким чином, підставою пред`явлення виборним органом профспілкової організації підприємства, установи, організації, профспілки, створеної працівниками одного підприємства, установи, організації вимоги про розірвання трудового договору з керівником є порушення законодавства про працю, Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», ухилення від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, невиконання зобов`язань за колективним договором, інші порушення законодавства про колективні договори.

При цьому, розірвання трудового договору з керівником підприємства, установи, організації на підставі вимоги виборного органу первинної профспілкової організації за наявності обставин, визначених ч.1 ст.45 КЗпП України, є обов`язком власника або уповноваженого ним органу.

Положення ст.45 КЗпП України, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний розірвати трудовий договір з керівником на вимогу виборного органу первинної профспілкової організації, свідчить про те, що вимога профспілкових органів про розірвання трудового договору (контракту) є обов`язковою для розгляду і виконання.

Інших рішень, окрім як розірвання трудового договору у випадку встановлення фактів порушення законодавства керівником, власник або уповноважений ним орган приймати не вправі.

Суд зауважує, що правове становище професійних спілок, їх статус та повноваження регулюються Кодексом законів про працю України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

Працівники мають право, зокрема, на об`єднання в професійні спілки та на вирішення колективних трудових конфліктів (спорів) у встановленому законом порядку. Первинні профспілкові організації на підприємствах, в установах, організаціях та їх структурних підрозділах представляють інтереси своїх членів і захищають їх трудові, соціально-економічні права та інтереси. Первинні профспілкові організації здійснюють свої повноваження через утворені відповідно до статуту (положення) виборні органи, а в організаціях, де виборні органи не утворюються, - через профспілкового представника, уповноваженого згідно із статутом на представництво інтересів членів професійної спілки, який діє в межах прав, наданих Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» та статутом професійної спілки (стаття 2, частини перша, друга статті 246 Кодексу законів про працю України).

Права професійних спілок, їх об`єднань визначаються Конституцією України, Законом України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами (стаття 244 Кодексу законів про працю України).

За змістом частини першої статі 2 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» професійні спілки створюються з метою здійснення представництва та захисту трудових, соціально-економічних прав та інтересів членів профспілки.

Правові й організаційні засади функціонування системи заходів з вирішення колективних трудових спорів (конфліктів), здійснення взаємодії сторін соціально-трудових відносин у процесі врегулювання колективних трудових спорів (конфліктів), що виникли між ними врегульовано Законом України «Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів)».

Встановлені цим Законом норми поширюються на найманих працівників та організації, утворені ними відповідно до законодавства для представництва і захисту їх інтересів, і на роботодавців, організації роботодавців та їх об`єднання.

Як вбачається з матеріалів справи, у НПП «Північне Поділля» діє первинна профспілкова організація.

18.02.2020 року відбулися збори Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля», на яких розглядалося питання про порушення позивачем трудового законодавства, а також прийнято рішення вимагати від Міністра енергетики та захисту довкілля України ОСОБА_5 розірвання контракту з директором НПП «Північне Поділля» ОСОБА_1 на підставі ст.45 КЗпП України та направити дане звернення йому та Атомпрофспілці. Така вимога скерована міністерству листом від 18.02.2020 року № 8.

Мінекоенерго директору НПП «Північне Поділля» ОСОБА_1 направлено лист від 25.02.2020 року № 26/1.9-22.2-4783 для надання пояснень у зв`язку з розглядом звернення Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» від 18.02.2020 року № 8 щодо неправомірних, на думку заявників, дій керівництва, на що листом від 26.02.2020 року № 87 ОСОБА_1 надано міністерству пояснення.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.05.2020 року № 425 «Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади» Міністерство енергетики та захисту довкілля України перейменовано на Міністерство енергетики України та утворено Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України.

Листом від 04.12.2020 року № 32 профспілковий комітет Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» звернувся до Міндовкілля з вимогою про розірвання контракту з директором НПП «Північне Поділля» ОСОБА_1 у зв`язку з порушенням останнім вимог ст. 12, 13 Закону України «Про колективні договори та угоди», ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяності» та ст. 243, 245 КЗпП України.

Суд приймає до уваги доводи позивача, що копію вимоги профспілкового комітету Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» до Міндовкілля про розірвання з ним контракту він отримав лише 18.02.2021 року, оскільки відповідачем не надано об`єктивних доказів, які би спростовували такі доводи позивача і доводили завчасне, яке би передувало звільненню, отримання ОСОБА_1 вимоги.

Водночас, суд зауважує, що позивач не був позбавлений можливості отримати копію такої вимоги шляхом звернення до профспілкового комітету.

Закон надає право і керівникові, щодо якого висунуто вимогу про звільнення, і власникові (уповноваженому ним органу) оскаржити до суду рішення виборного органу первинної профспілкової організації. Граничний строк для звернення до суду два тижні з дня отримання рішення. При оскарженні такої вимоги в суді його виконання призупиняється до винесення судом рішення.

Однак, ОСОБА_1 у встановлений статтею 45 КЗпП України строк не оскаржив рішення профспілки, в якому порушено вимогу про розірвання трудового договору (контракту), через порушення позивачем трудового законодавства, яке стало підставою для звернення профспілки до Міндовкілля, яке своїм рішенням звільнило позивача із займаної посади.

Позивач посилається на необізнаність щодо вимоги, проте не оскаржив її після отримання копії 18.02.2021 року, тоді як із даним позовом звернувся до суду лише 20.07.2021 року, і протягом розгляду даної справи, коли текст зазначеної вимоги був предметом судового розгляду.

Саме при розгляді спору на підставі ч.2 ст.45 КЗпП України встановлюються обставини щодо порушення керівником підприємства, установи, організації законодавства про працю та законність прийнятого рішення виборним органом первинної профспілкової організації щодо вимоги розірвання контракту з керівником.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що належним способом захисту керівника, щодо якого подано вимогу про звільнення, є оскарження до суду саме рішення виборного органу первинної профспілкової організації.

Разом з тим, позивач своїм правом на оскарження такого рішення у порядку, визначеному ч.2 ст.45 КЗпП України, не скористався, відповідно Міндовкілля було зобов`язане виконати вимогу виборного органу профспілки щодо звільнення керівника НПП «Північне Поділля» із займаної посади.

При цьому суд зазначає, що відповідно до положень трудового і процесуального законодавства саме роботодавець має довести відповідність звільнення працівника трудовому законодавству. Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України довело, що підставою звільнення є вимога профспілки підприємства, яка обґрунтована порушенням позивачем вимог трудового законодавства.

Вказані висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 04.11.2020 року у справі № 158/131/19.

Що стосується п.22 Постанови КМУ від 19 березня 1994 р. №170 «Про впорядкування застосування контрактної форми трудового договору», на яку посилався позивач у відповіді на відзив, про те, що у разі невиконання або неналежного виконання сторонами зобов`язань, передбачених у контракті, його може бути достроково розірвано з попередженням відповідної сторони за два тижні, то суд погоджується з доводами представника відповідача, що позивача було звільнено на підставі ч.1 ст.45 КЗпП України, а не у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань, визначених у контракті, що унеможливлює застосування вищенаведеної норми.

Враховуючи наведене, за наявності чинного рішення Первинної профспілкової організації НПП «Північне Поділля» про вимогу звільнити ОСОБА_1 , дії відповідача щодо звільнення позивача з посади директора НПП «Північне Поділля» згідно наказу №27-О від 27.01.2021 року є правомірними, так як відповідають вимогам ч.1 ст.45 КЗпП України, тому в задоволенні позову слід відмовити.

За такого вирішення, враховуючи положення ст.141 ЦПК України, те що позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, судовий збір слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. 3, 10, 12, 13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач:

- ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач:

- Міністерство захисту довкілля та природних ресурсів України, , місцезнаходження: 03035, м.Київ, вул.Митрополита Василя Липківського,35;

треті особи:

- Первинна профспілкова організація Національного природного парку «Північне поділля», ЄДР 43365276, місцезнаходження: 80640, м.Броди, вул.Львівська, 28;

- Національний природний парк «Північне Поділля», , юридична адреса: 80660, Золочівський район, с.Підгірці, вул.Гагаріна, 2б, місцезнаходження: 80640, м.Броди, вул.Львівська, 28;

- Професійна спілка працівників атомної енергетики та промисловості України, , місцезнаходження: 01001, м.Київ, Майдан Незалежності, 2.

Повний текст рішення складено 03.08.2022 року.

Суддя /підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: С.Ю. Колодяжний