Справа № 301/630/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"30" березня 2022 р. м. Іршава Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

за участю представника позивача ОСОБА_2.

представника відповідача Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури

Гецко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури про скасування заборони,-,-

В С Т А Н О В И В:

11 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до суду Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури про скасування заборони. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вона є власником нерухомого майна, а саме будівлі за адресою АДРЕСА_1 .

Вона маючи намір відчужити належне їй майно, звернулася до Іршавської державної нотаріальної контори однак нотаріусом їй було відмовлено,оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів, нерухомого майна наявна заборона відчуження будинку, яка накладена на підставі повідомлення прокуратури Іршавського району б/н від 13.09.2001 року та зареєстровано 09.11.2006 року 09:56:56 за №4025705 реєстратором : Іршавська державна нотаріальна контора.

Наявна заборона відчуження належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_1 на даний час не має жодних правових підстав, а тому вона вважає, що є всі підстави для її скасування.

Наявність заборони відчуження будинку підтверджена інформацією з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вбачається що заборона зареєстрована Іршавською державною нотаріальною конторою за №4025705, 09 листопада

2006 року.

Тому вважає, що на даний час немає жодних правових підстав для заборони відчуження вищевказаного будинку, тому просить скасувати заборону, яка накладена на підставі повідомлення прокуратури Іршавського району б/н від 13.09.2001 року та зареєстровано 09.11.2006 року 09:56:56 за №4025705 реєстратором : Іршавська державна нотаріальна контора.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася , хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи , причини неявки суду не повідомила , тому на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто в її відсутності

Представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю , посилаючись на обставини викладені в позові .

Відповідач представник Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури Гецко В.Ю. в судовому засіданні позовну заяву визнав , не заперечує проти задоволення такої, додатково пояснив , що оскільки з дати накладення арешту на будинок пройшло більше 20 років і у зв"язку із закінченням строків зберігання книги обліку за 2000 рік знищені на підставі акту про вилучення для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду , то суду не можливо надати дані про результати розслідування справи.

Заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності позивачка є власником нерухомого майна, а саме будівлі за адресою АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 маючи намір відчужити належне їй майно, звернулася до Іршавської державної нотаріальної контори , однак нотаріусом позивачці було відмовлено,оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів, нерухомого майна наявна заборона відчуження будинку, яка накладена на підставі повідомлення прокуратури Іршавського району б/н від 13.09.2001 року та зареєстровано 09.11.2006 року 09:56:56 за №4025705 реєстратором : Іршавська державна нотаріальна контора.

Наявна заборона відчуження належного позивачці будинку за адресою: АДРЕСА_1 на даний час не має жодних правових підстав, а тому позивачка вважає, що є всі підстави для її скасування.

Наявність заборони відчуження будинку підтверджена інформацією з єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, з якого вбачається що заборона зареєстрована Іршавською державною нотаріальною конторою за №4025705, 09 листопада 2006 року.

Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 2 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) обтяженням є заборона розпоряджатися та/або користуватися нерухомим майном, встановлена законом або актами уповноважених на це органів державної влади, їх посадових осіб або така, що виникла на підставі договору.

Пунктом 1 ч.1 ст.2 цього Закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 26 цього Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом 'а 'пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п.9 ч.1ст.27 Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року по справі № 727/2878/19 ( провадження № 14-516цс19) зазначено, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід, розгаядати за правилами цивільного судочинства.

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом України у постанові від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19), від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/1247/18 (провадження № 12-99гс19).

Відповідно до положень ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки їх порушення.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод регламентовано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як а інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини будь-яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні частини першої статті 1 Протоколу 1, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання стосовно того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того, як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним (рішення у справі «Беєлер проти Італії»).

Вимога законності, яка випливає з Конвенції, означає вимогу дотримання відповідних положень національного закону і принципу верховенства права (рішення у справі «Ентрік проти Франції» від 22 вересня 1994 року, серія А, №296-А,сс. 1920, п. 42).

Відповідно до ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Після припинення кримінальної справи відповідне втручання у право власності фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Такі правомірні очікування ґрунтуються на закріпленому у статті З Конституції України, статті 13 Конвенції головному обов`язку держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність, утверджувати й забезпечувати права і свободи та надавати людині ефективний засіб їх юридичного захисту.

Згідно відповіді керівника Хустської окружної прокуратури -начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури Гецко В.Ю. від 01.03.2022 року № 0754-113-3226-22вих22 строки зберігання документів, а саме книг обліку вхідної та вихідної кореспонденції в органах прокуратури, визначаються Переліком типових документів, що створюються під час діяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, інших установ, підприємств та організацій із зазначенням строків зберігання документів, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12.04.2012 №578/5.

Відповідно до п.122 Переліку строк зберігання книг обліку вхідної кореспонденції становить 3 роки.

У зв`язку із закінченням строків зберігання, книги обліку за 2000 рік знищені на підставі акту про вилучення для знищення документів не внесених до Національного архівного фонду. (а.с.17)

Враховуючи вищенаведене та беручи до уваги принцип «справедливої рівноваги» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи, суд вважає за необхідне скасувати арешт на майно, що належить ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.3, 10, 175, 187 , 229 , 235, 259 ЦПК України, ст..ст.316, 317, 319 , 391 ЦК України суд,-

Р І Ш И В :

Позов задовольнити. Скасувати арешт на майно, що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладений в рамках кримінальної справи, тип обтяження: арешт (архівний запис), який зареєстрований в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна за № 4025705 від 09.11.2006 року 09:56:56 реєстратором: Іршавська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: повідомлення, б/н, 13.09.2001, Прокуратура Іршавського району, за реєстром.

На рішення може бути подана апеляція протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Закарпатського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя : Даруда І.А.