ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5283/22 Справа № 214/8315/19 Суддя у 1-й інстанції - Прасолов В. М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/8315/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:

позивачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідачі - Акціонерне товариство «Альфа-Банк», Державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олена Володимирівна, Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року, яке ухвалено суддею Прасоловим В.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області (відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (надалі - АТ «Укрсоцбанк»), Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олени Володимирівни про скасування реєстрації, визнання права власності.

Позовна заяв мотивована тим, що 01.07.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір № 131/457/08.

В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором № 131/457/08 від 01.07.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 131/387-І-131/457/08 від 01.07.2008 року, за умовами якого іпотекодавці передавали банку в іпотеку належну їм на праві спільної часткової власності квартиру, загальною площею 45,0 кв.м., житловою площею 27,5 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

06.06.2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. право власності на квартиру, яка розташована у АДРЕСА_1 , зареєстровано на Акціонерним Товариством "Укрсоцбанк" на підставі Іпотечного договору № 131/378-І-131/547/08, серія та номер: № 1890, виданий 01.07.2008, видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Чорна О.С.; Договір кредиту, серія та номер: № 131/457/08, виданий 01.07.2008, видавник: сторони: АКБСР «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 ; вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер: № К/И/УСБ/Б, виданий 05.03.2019, видавник: АТ «Укрсоцбанк».

Зазначають, що відповідачем Державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. прийнято рішення та проведено державну реєстрацію права власності за АТ «Укрсоцбанк» на належну позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з численними порушеннями, а саме: без надання іпотекодержателем Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, державним реєстратором не було враховано наявність суперечностей між іпотекодавцями та іпотекодержателем та недодержано умову про отримання іпотекодавцями письмової вимоги про усунення порушень.

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року, постановленою судом усно та без виходу до нарадчої кімнати, залучено у якості правонаступника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (т. 1 а.с. 133 - зворот).

Ухвалою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 листопада 2020 року, постановленою судом усно та без виходу до нарадчої кімнати, залучено у якості співвідповідача Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області (т. 2 а.с. 56 - зворот).

Уточнивши позовні вимоги у квітні 2021 року, позивачі просили суд: скасувати рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олени Володимирівни від 11.06.2019 , індексний номер 47301721, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про державну реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», , права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за записом про право власності № 31951208 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з припиненням права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» («Альфа-Банк», ), на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; визнати право власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , у розмірі Ѕ частки та за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , у розмірі Ѕ частки на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45.0 кв.м.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олени Володимирівни від 11.06.2019 року, індексний номер 47301721, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), про державну реєстрацію за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк», , права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та державну реєстрацію права власності Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», , на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , за записом про право власності № 31951208 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Припинено право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45.0 кв.м.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частку квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45.0 кв.м.

В апеляційній скарзі відповідач АТ «Альфа-Банк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно послався на визнання позову відповідачем Державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В., оскільки остання, так як і Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області, є неналежним відповідачем у справі, адже спір існує виключно між позивачами та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки, про що зазначено у численних постановах Верховного Суду.

Зазначає, що вимога до позивачів була направлена у погодженому Договором порядку, однак кур`єру не вдалося вручити вимогу, що не вказує на неналежне виконання АТ «Укрсоцбанк» своїх зобов`язань за Іпотечним договором. Вважає, що позивачі просто не хотіли отримувати направлене їм письмове повідомлення іпотекоджержателя. Посилається на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 року по справі №490/3505/17, згідно якої повернення пошти з відміткою «за закінченням строку зберігання» свідчить про недобросовісність іпотекодавця та порушення прав іпотекодержателя в очікуванні дій щодо отримання кореспонденції.

Вказує й на те, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2018 року у справі №214/519/17 встановлено, що кредитор неодноразово звертався із вимогою про усунення порушень умов кредитного договору, у тому числі й до іпотекодавців.

Також, зауважує й на тому, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, припинивши право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана вимога заявлена позивачами безпосередньо до АТ «Укрсоцбанк».

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначають, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, позивачку ОСОБА_1 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 01.07.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №131/457/08.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 по Кредитному договору №131/457/08 від 01.07.2008 року, між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 131/387-І-131/457/08, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно пп. 1.1. Кредитного договору передбачений графік погашення заборгованості по кредиту кожного місяця до 30.06.2023 рроку, а також порядок нарахування та сплати процентів за кредитом щомісяця.

Пунктом 4.4. Кредитного договору передбачена можливість кредитора банку вимагати від позичальника дострокового погашення заборгованості по кредитному договору у випадку виникнення прострочених платежів згідно графіку.

Відповідно до пп. 2.4.3 п. 2.4 Іпотечного договору № 131/387-І-131/457/08 від 01.07.2008 року, іпотекодержатель має право у разі невиконання іпотекодавцем основного зобов`язання (умов кредитного договору), задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно п. 4.1. Іпотечного договору № 131/387-І-131/457/08 від 01.07.2008 року у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем Основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення на предмет іпотеки.

Згідно пп. 4.5.3. по 4.5 Іпотечного договору № 131/387-І-131/457/08 від 01.07.2008 року іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із таких способів як шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку встановленому статтею 37 ЗУ «Про іпотеку».

Відповідно до п. 7.2 Кредитного договору та п. 6.2 Іпотечного договору - усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином. випадку якщо вони здійснені у письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, кур`єром, телеграмою або вручені особисто за нижчезазначеними адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата особистого вручення, або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Станом на 5 березня 2019 року, заборгованість за кредитним договором складала 512367 грн. 31 коп. ( т.1 а.с. 170, 226), що не заперечується сторонами.

05 березня 2019 року АТ «Укрсоцбанк», з м.Чернігова, направив через ДП «Укрпошта» ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому зазначив суму боргу та попередив про намір звернути стягнення на предмет іпотеки. При відправці вказаних повідомлень АТ «Укрсоцбанк» зазначив мобільний телефон всіх трьох вказаних осіб як « НОМЕР_3 » (т.1, а.с.171, 227, 172, 228, 173, 174, 175, 229, 230, 231).

Вказане повідомлення позивачі не отримували, що визнається сторонами.

Номер мобільного телефону « НОМЕР_3 » не належить ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1

06 травня 2019 року АТ «Укрсоцбанк», з м. Києва, направив через ТОВ «Служба експрес-доставки «Меркурій» ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки(т.1 а.с.232, 233, 234).

Вказане повідомлення позивачі не отримували, що визнається сторонами.

06 червня 2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Оленою Володимирівною отримано заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за АТ "Укрсоцбанк" та 11 червня 2019 року державним реєстратором прийнято рішення, яким право власності на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за АТ «Укрсоцбанк» (т.1 а.с. 25-27, 203).

АТ «Альфа-банк» з 03 грудня 2019 року є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» (т.1 а.с. 90-120,121-124, 144-145).

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що державна реєстрація права власності на спірну квартиру за АТ «Укрсоцбанк» проведена державним реєстратором без дотримання вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки відсутні докази отримання іпотекодавцями вимоги про усунення порушень та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», у зв`язку з чим відповідне рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності є протиправним.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (стаття 16 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на праві власності належало по Ѕ частці квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 45.0 кв.м., згідно Свідоцтва №С1134 про право власності на житло від 13.10.2006 року, виданого органом приватизації Управління житлового господарства Криворізької міської Ради народних депутатів (т. 1 а.с. 18,19).

01.07.2008 року між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір №131/457/08.

Умови вказаного Договору передбачають графік погашення заборгованості та укладення іпотечного договору в якості забезпечення позичальницею виконання своїх зобов`язань.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 по Кредитному договору №131/457/08 від 01.07.2008 року, між АТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 було укладено Іпотечний договір № 131/387-І-131/457/08, згідно якого в іпотеку було передано квартиру АДРЕСА_2 .

У разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (пункти 4.1. та 4.5. Іпотечного договору № 131/387-І-131/457/08 від 01.07.2008 року).

Право власності на спірну квартиру зареєстровано за банком на підставі рішення державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 47301721 від 11 червня 2019 року, прийнятого за результатами розгляду відповідної заяви від 06 червня 2019 року.

Підставою виникнення права власності за зазначеною вище реєстраційною дією вказано: Іпотечний договір № 131/378-І-131/547/08, серія та номер: № 1890, виданий 01.07.2008 року, видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Чорна О.С.; Договір кредиту, серія та номер: № 131/457/08, виданий 01.07.2008 року, видавник: сторони: АКБСР «Укрсоцбанк», ОСОБА_3 ; вимога/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості, серія та номер: № К/И/УСБ/Б, виданий 05.03.2019 року, видавник: АТ «Укрсоцбанк» (т. 1 а.с. 25-27).

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 33 Закону «Про іпотеку»).

За змістом статті 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону, зокрема передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення іпотечного договору) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно з частиною другою статті 18 якого порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень встановлює Кабінет Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок проведення державної реєстрації прав.

У частині першій статті 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що заява на проведення реєстраційних дій та оригінали документів, необхідних для проведення таких дій, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством.

За приписами частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення.

У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Визначена у частині першій статті 35 Закону України «Про іпотеку» процедура подання іпотекодержателем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору передує прийняттю іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб на підставі договору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 червня 2019 року у справі № 205/578/14-ц, провадження № 14-48цс19).

Процедуру проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено відповідним Порядком.

Так, згідно з пунктом 61 Порядку (у редакції, чинній на час проведення реєстрації права власності) для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

Тобто, цим Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені, на підставі яких проводиться державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за договором, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, і державний реєстратор у ході її проведення приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Іпотекодержатель на підтвердження факту направлення й отримання іпотекодавцем вимоги про порушення основного зобов`язання та звернення стягнення на предмет іпотеки у силу зазначених норм матеріального права зобов`язаний надати державному реєстратору докази отримання іпотекодавцем такої вимоги разом із заявою про державну реєстрацію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 638/20000/16-ц, провадження № 14-2цс19).

Підтвердженням надіслання банком іпотекодавцю письмової вимоги щодо усунення виконання договору позики, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, є повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12 травня 2006 року № 211.

У пункті 3 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам Закону.

Наведені норми спрямовані на фактичне повідомлення боржника, аби надати йому можливість усунути порушення, і цим запобігти зверненню стягнення на майно боржника. Тому повідомлення боржника слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини. Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Такі правові висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 23 січня 2019 року у справі № 306/1224/16-ц, провадження № 14-501цс18; від 24 квітня 2019 року у справі № 521/18393/16-ц, провадження № 14-661цс18; від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (провадження № 14-711цс19).

Судом першої інстанції встановлено, що згідно з копіями повідомлень про вручення поштових відправлень банк мав намір повідомити позивачів про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідне повідомлення, яке одночасно містило вимогу про сплату боргу та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», направлялося за адресою зареєстрованого місця проживання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Разом із цим, підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про їх отримання відсутні.

Поштові відправлення було повернуто з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання.

Таким чином, надавши належну оцінку поданим сторонами доказам, суд першої інстанції зробив правильний висновок про відсутність доказів отримання іпотекодавцями вимоги банку про усунення порушень та попередження про намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», і, відповідно, про недотримання банком процедури, передбаченої законодавством, для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

У матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцями письмової вимоги іпотекодержателя.

При цьому, повідомлення іпотекодавця слід вважати здійсненим належним чином за умови, що він одержав або мав одержати повідомлення, але не одержав його з власної вини.

Доказом належного здійснення повідомлення може бути, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення з описом вкладення.

Матеріали справи не містять доказів ухилення позивачів від отримання повідомлення, у зв`язку з чим колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що вимога до позивачів була направлена у погодженому Договором порядку, однак кур`єру не вдалося вручити вимогу.

При цьому, повернення пошти з відміткою «за закінченням строку зберігання» не є доказами отримання іпотекодавцем вимоги банку разом із іншими документами для проведення державної реєстрації права.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №139/929/17.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу від 16.10.2018 року у справі №214/519/17 встановлено, що кредитор неодноразово звертався із вимогою про усунення порушень умов кредитного договору, у тому числі й до іпотекодавців, колегією суддів не приймається, оскільки даним судовим рішенням не було встановлено факту направлення іпотекодавцям письмової вимоги іпотекодержателя щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань.

Не можна вважати прийнятними й доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі заявлених позовних вимог, припинивши право власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вказана вимога заявлена позивачами безпосередньо до АТ «Укрсоцбанк».

Так, частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав майно та їх обтяжень» у чинній редакції передбачено, що способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав.

При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23.06.2020 у справах №906/516/19, №905/633/19, №922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі №916/2464/19, від 03.09.2020 у справі №914/1201/19, від 28.10.2020 у справі 910/10963/19.

Оскільки, АТ «Альфа-банк» з 03 грудня 2019 року є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» (т.1 а.с. 90-120,121-124, 144-145), суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо припинення права власності АТ «Альфа-Банк» на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , як правонаступника АТ «Укрсоцбанк».

Доводи ж апеляційної скарги про те, що суд безпідставно послався на визнання позову відповідачем Державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В., оскільки остання, так як і Обласне комунальне підприємство «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області, є неналежним відповідачем у справі, адже спір існує виключно між позивачами та іпотекодержателем через невиконання договірних зобов`язань і реалізацію прав іпотекодержателя щодо предмета іпотеки, про що зазначено у численних постановах Верховного Суду, колегією суддів не приймається до уваги, оскільки чинне законодавство України не містить заборони щодо притягнення таких осіб до участі у справі щодо скасування реєстрації права власності та визнання права власності у якості співвідповідачів, а позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до АТ «Альфа-Банк»№ задоволено у зв`язку з їх обґрунтованістю та доведеністю, а не лише у зв`язку із визнанням позовних вимог відповідачем Державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос О.В..

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, як безпідставна та необґрунтована, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 вересня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2022 року.

Головуючий:

Судді: