Номер провадження 2/754/24/22
Справа №754/6386/18
РІШЕННЯ

Іменем України

(повне рішення суду виготовлено 22 липня 2022 року)

21 липня 2022 року м. Київ, Деснянський районний суд міста Києва, суддя: Грегуль О.В., секретар судового засідання: Гончаренко М.М., справа № 754/6386/18

ОСОБА_1 - позивач

ОСОБА_2 - відповідач

Комунальне підприємство «Центр організації дорожнього руху» - третя особа 1

Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім» - третя особа 2

Публічне акціонерне товариство «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» - третя особа 3

ОСОБА_3 - третя особа 4

ОСОБА_4 - третя особа 5

Вимоги позивача: відшкодування шкоди

ОСОБА_5 - адвокат позивача і третьої особи 4

Подолянко Т.В. - адвокат відповідача і третьої особи 5

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, вимоги якого збільшувались і в якому посилаючись на заподіяння йому шкоди внаслідок ДТП, яка як вважає позивач, сталася з вини відповідача просить стягнути з відповідача: 180387,21 грн. - майнової шкоди, яка пов`язана з пошкодженням транспортного засобу; 5000 грн. - моральної шкоди, яка виражається в душевних та психологічних стражданнях, порушенні звичного способу життя, тимчасової неможливості користуватись транспортним засобом, необхідності користуватись громадським транспортом; 4000 грн. - оплати вартості висновку експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.12.2020; 1000 грн. - оплати вартості звіту № 19/09.10.17 про оцінку вартості матеріального збитку від 26.10.2017 та судові витрати.

У судовому засіданні адвокат Подолянко Т.В., як представник відповідача позовні вимоги не визнала посилаючись на відсутність вини відповідача в ДТП та вказуючи на те, що саме третя особа 1 має нести відповідальність перед позивачем і як представник третьої особи 5 вважає позовні вимоги необгрутованими, а також адвокат Подолянко Т.В. не заперечувала проти розгляду справи по суті за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явились.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились і доказів про поважність причин своєї неявки суду не надала, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, зокрема, поштою, електронною поштою та SMS.

Від адвоката Каплі А.С., яка представляє інтереси позивача і третьої особи 4 до суду надійшла заява з проханням про розгляд справи без участі позивача і його представника.

Від третьої особи 3 до суду по електронній пошті надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Усім учасникам справи достовірно відомо про перебування даної справи на розгляді судом.

Крім того, інформація про розгляд і рух справи розміщується на сайті суду та є загально доступною.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 № 389-VIII, 1. В умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. 2. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

З урахуванням викладеного і ст. ст. 128-131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи, які в судове засідання не з`явились.

Вислухавши адвоката Подолянко Т.В., показання ФОП ОСОБА_6 і судового експерта Коваль І.М., дослідивши матеріали справи, суд у судовому засіданні встановив наступне.

Відповідно до наявної в матеріалах справи, копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 09.12.2016, позивач є власником транспортного засобу: Volkswagen Passat р. н. НОМЕР_1 , 2011 року випуску.

18.10.2017 біля 22:29 год. на перехресті вулиць Гоголівська та Бульварно-Кудрявська в м. Києві, сталося зіткнення автомобілів: «Фолькваген» р. н. НОМЕР_1 (водій: ОСОБА_3 - третя особа 4) і «Крайслер» р. н. НОМЕР_2 (водій: відповідач), що призвело до механічних пошкоджень вказаних транспортних засобів.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2018 закрито провадження у справі за ст. 124 КУпАП відносно третьої особи 4 у зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення, а постановою Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2018 відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2018.

При цьому в мотивувальній частині постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2018, яка набрала законної сили зазначено, що водій ТЗ «Фолькваген» виїхав на перехрестя на дозволяючий рух сигнал світлофора в той час, як водій ТЗ «Крайслер» не врахував некоректно працюючий сигнал світлофора, а саме одночасне включення червоного та жовтого сигналу.

З урахуванням викладеного суд вважає, що саме відповідач є винним у скоєнні ДТП та заподіянні шкоди внаслідок цієї ДТП.

Згідно ст. ст. 1166, 1167, ст. 1187, 1188 ЦК України, 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. 3. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. 4. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. 1. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 2. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. 2. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. 3. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. 4. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. 5. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. 1. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. 2. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до звіту № 19/09.10.17 про оцінку вартості матеріального збитку від 26.10.2017, матеріальний збиток, завданий власнику Volkswagen Passat р. н. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає: 227270,27 грн. а вартість цього звіту становить: 1000 грн., що підтверджується квитанцією № 19/09.10.17 від 26.10.2017.

Звіт № 19/09.10.17 про оцінку вартості матеріального збитку від 26.10.2017 підписав оцінювач ФОП ОСОБА_6 , який при допиті його в судовому засіданні в своїх поясненнях зазначив, що автомобіль «Фольксваген» він не оглядав, висновок робив стажист, а він лише підписав складений стажистом звіт.

Відповідно до висновку експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.12.2020, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Volkswagen Passat р. н. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП 18.10.2017, станом на дату ДТП становить: 234539,43 грн., а станом на дату проведення експертизи становить: 280387,21 грн..

За висновок експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складений 04.12.2020, адвокат Капля А.С. сплатила: 4000 грн., що підтверджується квитанцією від 11.12.2020 № 2171-5959-0302-8386.

Сторона відповідача не погодилась із висновком експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеним 04.12.2020.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2021 задоволено клопотання сторони відповідача про призначення експертизи і по справі було призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено КНДІСЕ та на вирішення експертів були поставлені питання про які просила саме сторона відповідача. Витрати за проведення експертизи було покладено на відповідача.

Листом КНДІСЕ від 31.05.2022 № 34780/21-54 справу повернуто до суду без проведення експертизи і без невиконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2021 виключно з причин не проведення оплати експертизи відповідачем.

Справа надійшла до суду 21.06.2022 і головуючому передана 27.06.2022.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 27.06.2022 поновлено провадження у справі № 754/6386/18.

Після поновлення провадження у справі стороною відповідача суду надано складене Житомирським відділенням КНДІСЕ на самостійне замовлення адвоката Подолянко Т.В., як представника ОСОБА_7 повідомлення про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи за заявою адвоката Подолянко Тетяни Володимирівни від 07.07.2022 № 387/21-25 і відповідно до заключної частини цього повідомлення: «Оскільки досліджуваний автомобіль марки «Volkswagen Passat» д. н. з. НОМЕР_1 станом на момент призначення експертизи відремонтований, що не уможливлює проведення особисто експертом технічного огляду з визначенням характеру та обсягів пошкоджень досліджуваного КТЗ, що мали місце в результаті ДТП станом на 18.07.2017 та виходячи з відсутньої повної вихідної інформації в наданих на дослідження матеріалах (в т. ч. цифрових фотознімків) необхідної для вирішення поставлених перед експертом питань на підставі пунктів 2.1, 2.2 Інструкції призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 22.02.2019 № 563/5) судовий експерт повідомляє про неможливість надання висновку експерта».

Суд вважає, що надане стороною відповідача і складене на власне замовлення стороною відповідача Житомирським відділенням КНДІСЕ повідомлення про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи за заявою адвоката Подолянко Тетяни Володимирівни від 07.07.2022 № 387/21-25, не свідчить про однозначну неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи, оскільки це повідомлення складено виключно на підставі тих даних, які надала експерту виключно сторона відповідача, а також доводи про неможливість надання висновку судової автотоварознавчої експертизи спростовуються висновком експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеним 04.12.2020 та листом КНДІСЕ від 31.05.2022 № 34780/21-54 про повернення справи до суду без проведення експертизи і без невиконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 06.07.2021 виключно з причин не проведення оплати експертизи відповідачем.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ТЗ «Крайслер» була застрахована у третьої особи 2, що підтверджується полісом № АК/2206489 і за цим полісом ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить: 100000 грн..

Як вказує позивач у позові, третя особа 2 відшкодувала йому: 100000 грн..

Вищевикладене дає правові підстави для висновку, що позовні вимоги про стягнення: 280387,21 грн. - 100000 грн. = 180387,21 грн. - майнової шкоди є обґрунтованими.

Також суд вважає, що внаслідок ДТП, позивачу заподіяно моральну шкоду.

Що ж до розміру морального відшкодування, то з урахуванням ступеня вини відповідача, тривалості страждань та негативних наслідків, які настали для позивача в зв`язку з ДТП та пошкодженням внаслідок цього ДТП його автомобіля суд вважає, що 5000 грн., є достатніми розміром для відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Позовні вимоги позивач обґрунтував висновком експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеним 04.12.2020, тому, правові підстави для відшкодування йому за рахунок відповідача оплати звіту № 19/09.10.17 про оцінку вартості матеріального збитку від 26.10.2017 в сумі: 1000 грн. відсутні.

Згідно ч. 1 і ч. 4 - ч. 7 ст. 81 ЦПК України, 1. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 4. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. 5. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. 6. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 7. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Будь-яких конкретних та беззаперечних правових доказів у спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто.

Доводи про те, що ДТП сталася із-за несправності роботи світлофорів на момент ДТП, перевірялись судом у судовому засіданні та не знайшли свого підтвердження конкретними правовими доказами.

Зокрема у висновку № 127-0319 експертного автотехнічного дослідження, складеного 13.05.2019 на замовлення відповідача та на який посилається адвокат Подолянко Т.В., не вказано однозначно, що причиною ДТП була саме невірна організація дорожнього руху.

Крім того, відповідно до мотивувальної частини постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 18.01.2018, яка набрала законної сили зазначено, що водій ТЗ «Фолькваген» виїхав на перехрестя на дозволяючий рух сигнал світлофора в той час, як водій ТЗ «Крайслер» не врахував некоректно працюючий сигнал світлофора, а саме одночасне включення червоного та жовтого сигналу.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.03.2019 у справі № 686/11314/17, працівник поліції має належним чином задокументувати та довести належними і допустимими доказами факт порушення водієм ПДР, яке пред`являлось водію перед прийняттям свого рішення.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.07.2020 у справі № 216/5226/16-а, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Із змісту постанови Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 712/1388/16-ц на яку посилається адвокат Подолянко Т.В. у запереченнях проти позову вбачається, що органом досудового слідства було чітко задокументовано допустимими доказами та встановлено, що ДТП мала місце саме з причин несправної роботи світлофора.

Підстав для застосування в даному випадку положень ст. 1193 ЦК України, судом у судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин, позовні вимоги задовольняються частково.

Згідно ч. 1 і ч. 2 ст. 141 ЦПК України, 1. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір судового збору суд визначає з розміру стягуваної суми у відшкодування майнової і немайнової шкоди за ставкою судового збору, яка діяли на час подання позову і на час подання заяви про збільшення позовних вимог до суду.

При подачі позову і заяви про збільшення позовних вимог стороною позивача сплачувався судовий збір трьома платежами на суми: 704,80 грн., 1272,71 грн. і 582 грн..

180387,21 грн. - розмір майнової шкоди : 100 % = після математичного округлення: 1803,87 грн..

1803,87 грн. + 704,80 = 2508,67 грн..

Оплата висновку експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.12.2020 відноситься до судових витрат і в ціну позову не включається.

Керуючись ст. ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 ): 180387,21 грн. - майнової шкоди, 5000 грн. - моральної шкоди, 4000 грн. - оплати вартості висновку експерта № 503/20 судової автотоварознавчої експертизи, складеного 04.12.2020 та 2508,67 грн. - судового збору.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ: