КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2022 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 761/47428/19

номер провадження №22-ц/824/4183/2022

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Потапьонок К.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» Луньової Анни Геннадіївни

на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року /суддя Пономаренко Н.В./

у справі за позовом акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , яка діє у своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Альфа - Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , яка дії в інтересах малолітніх: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Шевченківської державної адміністрації про зняття з реєстраційного обліку, визнання такими, що втратили право користування майном згідно з якої проситься суд, визнати громадян: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такими, що втратили право користування - чотирикімнатною кватирою, загальною площею 187,00 кв.м., житловою площею 80,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку громадян ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з чотирикімнатної кватири загальною площею 187,00 кв.м., житловою площею 80,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , стягнути по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року у задоволенні позову відмовлено. /а.с. 90а-90д/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник АТ «Альфа-Банк» Луньова А.Г.

звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, задовольнивши позовні вимоги.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що згідно з відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Укрсоцбанк» припинено 03 грудня 2019 року на підставі рішення щодо реорганізації, правонаступником є АТ «Альфа-Банк». Тобто на момент звернення з позовом у цій справі АТ «Укрсоцбанк» було припинене, отже, АТ «Укрсоцбанк» не мало цивільну процесуальну правосуб`єктність, разом з тим позовні вимоги були заявлені його єдиним правонаступником АТ «Альфа-Банк», що повністю відповідає вказаним нормам права та завданню цивільного судочинства. Також вказувала, що законодавцем допускається виселення громадян без надання іншого постійного жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина друга статті 109 ЖК УРСР). У такому випадку виселення здійснюється відповідно до частини четвертої статті 109 та статті 132-2ЖК УРСР. Водночас, судом першої інстанції не було досліджено, за рахунок яких коштів відбулося придбання предмету іпотеки іпотекодавцем. Так, згідно п. 1.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається для придбання нерухомого майна - чотирикімнатною квартирою, загальною площею 187,00 кв.м., житловою площею 80,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Наголошувала також і на тому, що враховуючи правові висновки, викладені у Постановах Верховного Суду України у справах: № 6-10723св08, № 6-2778св08, № 6-55662св10, відповідно до яких право члена сім`ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Реєстрацію неповнолітніх відповідачів у предметі іпотеки здійснено після укладення договору іпотеки. Таким чином, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції наведеного вище не врахував, та прийняв суперечливе рішення про відмову банку у задоволенні позовних вимог про виселення, вважаючи, що виселення відповідачів можливе лише з наданням іншого житла, а тому рішення підлягає скасуванню.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, представник апелянта звернулась до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке апеляційним судом відхилено з огляду на те, що суд створив учасникам процесу у цій справі належні умови для ознайомлення з рухом справи, з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України, а сторона у справі вже надала свої аргументи - шляхом звернення з апеляційною скаргою.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що 25.04.2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 було укладено іпотечний договір № 04/І-263 і в забезпечення виконання зобов`язання за договором кредиту №405/203/08-ж, п.1.1. вказаного іпотечного договору передбачає передання іпотекодавцем в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання основного зобов`язання належне іпотекодавцю на праві власності майно: чотирикімнатну квартиру, загальною площею 187,00 кв.м., житловою площею 80,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 6-7).

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №189255394, власником чотирикімнатної квартири, загальною площею 187,00 кв.м., житловою площею 80,60 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на підставі договору іпотеки, рішення про внесення відомостей прийнято приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 13.09.2019 року.

Витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 станом на 24.01.2019 року зареєстровані:

- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 03.06.2016;

- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , дата реєстрації 03.06.2016;

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата реєстрації 03.06.2016 (а.с.8).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вірно вказував, що за ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статті 405 Цивільного Кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» . Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо жилих приміщень. Для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Перехід права власності на житловий будинок до іншої особи не може бути підставою для припинення права користування житловим приміщенням членами родини попереднього власника, яке в них існувало.

Разом з тим, слід мати на увазі, що право користування житловим приміщенням, в силу ст. 405 ЦК України, зберігається не тільки за членами сім`ї (в тому числі колишніми) власника жилого приміщення, а й за членом його сім`ї, у разі зміни самого власника. При цьому припинення цього права можливо лише у випадках передбачених ст. 406 ЦК України.

Статтею 40 Закону України «Про іпотеку» визначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов`язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців при зверненні стягнення на жиле приміщення застосовуються як положення статті 40 Закону України «Про іпотеку», так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути вказане в рішенні суду.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 року справа №405/3/17-ц.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном новим власником можливе лише за умови виселення попереднього власника із іпотечного майна, придбаного не за рахунок кредиту та забезпеченого іпотекою цього житла.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не було досліджено, за рахунок яких коштів відбулося придбання предмету іпотеки іпотекодавцем, водночас, згідно п. 1.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається для придбання нерухомого майна - чотирикімнатної квартири, по АДРЕСА_1 , апеляційним судом відхиляються з огляду на таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

В суді першої інстанції, на підтвердження позовних вимог надано іпотечний договір №04/1-263 від 25.04.2008 р. щодо передачі предмета іпотеки - квартири, по АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1.1.2. на момент укладення цього договору, право власності попереднього власника зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, укладеного 17.12.2007 р. /а.с. 6/

Жодних доказів того, що кредит видавався на придбання зазначеної квартири, позивачем не надано.

Більше того, судом першої інстанції при розгляді справи 11.05.2021 року представнику позивача ставилось питання щодо того за які кошти придбано іпотечне майно, на що відповіді не було отримано. /а.с. 88/

Долучений до апеляційної скарги кредитний договір, апеляційним судом не приймається з огляду на те, що це новий доказ, який не був наданий до суду першої інстанції.

Апелянтом причин, що об`єктивно не залежали від нього, для подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, не вказано, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття нових доказів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» Луньової Анни Геннадіївни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року - залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 травня 2021 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: