Провадження 6/311/26/2022
Справа № 311/1567/21
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 лютого 2022 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Задорожка Д.А.

за участі секретаря судового засідання Чучі С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Василівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Виконавчий комітет Василівської міської ради Запорізької області та Василівська міська рада Запорізької області, про зміну способу і порядку виконання судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області, про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У грудня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення, в якій просив змінити спосіб та порядок виконання рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2021 року у справі № 311/1567/21 наступним чином: стягнути з виконавчого комітету Василівської міської ради Запорізької області на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн шляхом списання коштів з місцевого бюджету Василівської міської ради Запорізької області.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що вказаним рішенням суду стягнуто з виконавчого комітету Василівської міської ради на його користь моральну шкоду в сумі 500 грн., однак, вказане рішення суду неможливо виконати, оскільки у виконавчого комітету Василівської міської ради відсутні рахунки у казначействі, зокрема це слідує з відповіді Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області від 21.07.2021 № 02.4-16-06/935.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 20 травня 2021 року у справі № 311/1567/21 стягнуто з Виконавчого комітету Василівської міської ради на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн (а.с. 19-22).

Статтею 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до вимог ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Отже, питання визначення порядку виконання рішення суду вирішується судом під час ухвалення рішення суду. Також, питання встановлення чи зміни способу і порядку його виконання може бути вирішено судом після ухвалення рішення під час його виконання, але на підставі заяви стягувача або виконавця.

Відповідно до ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим судом способом.

Правила цієї статті повністю кореспондуються зі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», яка зазначає, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Під встановленням або зміною способу чи порядку виконання рішення слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим судом.

Разом із тим, під обґрунтованими підставами слід розуміти наявність виключних обставин, які є об`єктивно непереборними, тобто такими, що ускладнюють або унеможливлюють виконання рішення суду у раніше встановлений судом спосіб, наявність таких обставин має бути підтверджено належними та допустимими доказами.

Водночас, суд, змінюючи або встановлюючи порядок чи спосіб виконання рішення, не змінює змісту резолютивної частини та не змінює спосіб захисту порушеного права, обраний судом при вирішенні справи.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, що встановленого статтею 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у спосіб, раніше встановлений.

Зміни способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу та порядку виконання рішення, ухвали, постанови вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом, який спрямований на гарантування виконання судового рішення.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Водночас, належне виконання рішення суду є важливим і невід`ємним елементом ефективного захисту прав і свобод людини.

Саме з метою забезпечення своєчасного захисту та відновлення порушеного права особи в ЦПК Україні закріплено інститут встановлення чи зміни способу або порядку виконання судового рішення.

Процесуальна можливість встановити чи змінити спосіб або порядок виконання судового рішення не передбачає зміну судового рішення по суті, обрання нового способу захисту порушеного права, а полягає лише у вирішенні питання про вжиття нових заходів для належного виконання рішення та захисту порушеного права у визначений раніше спосіб.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» (Виконання рішень іншими органами та установами), рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» (ст. 1, 2) встановлено, що місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Рада є виборним представницьким органом місцевого самоврядування, який складається з депутатів, і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення. Виконавчі органи створюються радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 16 вказаного Закону органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів та інші кошти, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах. Місцеві бюджети є самостійними, вони не включаються до Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та інших місцевих бюджетів.

Статтею 1 Бюджетного кодексу України визначено, що місцевий бюджет це нормативно правовий акт відповідної місцевої ради, виданий в установленому порядку, що затверджує місцевий бюджет та визначає повноваження відповідно виконавчого органу місцевого самоврядування здійснювати виконання місцевого бюджету протягом бюджетного періоду.

Водночас ст. 22 цього Кодексу до головних розпорядників бюджетних коштів віднесено виключно виконавчі органи та апарати місцевих рад, виконавчі органи місцевих рад в особі їх керівників. Також визначено, що у разі коли згідно із законом місцевою радою не створено виконавчий орган, функції головного розпорядника коштів відповідного місцевого бюджету виконує голова такої місцевої ради.

За приписами ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Суд зазначає, що на підтвердження неможливості виконання рішення суду, ОСОБА_1 надав лист Управління Державної казначейської служби України у Василівському районі Запорізької області, згідно якого відповідь надана ОСОБА_2 , який не є стороною у вказаній справі, стосовно виконання судового рішення ЄУ № 311/1279/21, тобто, іншого судового рішення.

Враховуючи, що заявником не надано суду належних доказів на підтвердження ускладнення виконання рішення суду від 20 травня 2021 року у дійсній справі або неможливості його виконання у визначений строк або встановленим судом способом, суд вважає необхідним в задоволенні заяви відмовити.

Керуючись ст. 435 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після її підписання.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області Д.А. Задорожко