Житомирський апеляційний суд
Справа №293/884/22 Головуючий у 1-й інст. Лось Л. В.
Категорія 36 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2022 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи в м. Житомирі цивільну справу №293/884/22 за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут», боржник ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» на ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2022 року, постановлену під головуванням судді Лось Л.В. в смт Черняхів,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року ТОВ «Житомиргаз Збут» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 14 185,28 грн., інфляційні витрати у розмірі 1 965,68 грн та 3% річних у сумі 208,34 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що з метою здійснення обліку всіх операцій щодо нарахувань за спожитий природний газ, оплат та інших операцій, на ім`я боржника було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначає, що ОСОБА_1 використовуючи природний газ для побутових потреб, в період з 01.05.2021 по 30.04.2022 здійснює не своєчасну оплату за постачання природного газу та не в повному обсязі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 14 185,28 грн. Вказує, що постачання природного газу побутовим споживачем здійснюється на підставі типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 №2500, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за №1386/27831. За таких обставин вважає, що боржник зобов`язаний сплачувати вартість послуг, пов`язаних із постачанням природного газу, які надає ТОВ «Житомиргаз Збут». Враховуючи викладене просить задовольнити заяву та видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Житомиргаз Збут» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 14 185, 28 грн., а також інфляційні втрати у сумі 1965,68 грн., 3% річних у сумі 208,34 та судовий збір у сумі 248,10 грн.

Ухвалою Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2022 року відмовлено ТОВ «Житомиргаз Збут» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції ТОВ «Житомиргаз Збут» подало апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що згідно з Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30.09.2015 р. №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Зазначає, що згідно абз.2 п.4 Розділу III вказаних Правил за відсутності зауважень до персоніфікованих даних у заяві-приєднанні та її змісту побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Вказує, що якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за доставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог вказаних Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник.

Зазначає, що ТОВ «Житомиргаз Збут» було направлено оферту (шляхом розміщення на офіційному веб-сайті та опублікування в газеті «Житомирщина» №134-135 від 22.12.2015 р. та №136 від 25.12.2015 р. договору постачання природного газу побутовим споживачам і заяви приєднання) та надавало послуги з постачання природного газу побутовим споживачам на території ліцензійної діяльності Товариства, де знаходиться помешкання боржника, споживача. Останній не довів, що не користувався цими послугами тобто прийняв оферту. Тому, на думку апелянта, боржник є споживачем природного газу. Крім того, звертає увагу на те, що із документу про фінансовий стан особового рахунку абонента ОСОБА_1 слідує, що 04.01.2022 була здійснена часткова оплата за спожитий природний газ в сумі 2500 грн. Враховуючи вищевикладене просить ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2022 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого винесення судового наказу.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про видачу судового наказу, суд першої інстанції виходив з того, що заявником до заяви про видачу судового наказу не долучено договору, укладеного у письмовій формі між заявником та боржником, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості. Крім того, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Житомиргаз збут» у заяві про видачу судового наказу заявлено вимоги про стягнення боргу із урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат, що нараховані після 24 лютого 2022 року, в той час коли таке стягнення суперечать нормам Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», а відтак факт отримання послуг боржником та розмір визначеної заявником заборгованості не є безспірним і має доводитись в порядку позовного провадження.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають нормам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, у порядку: наказного провадження, позовного провадження (загального або спрощеного), окремого провадження (частина друга статті 19 ЦПК України).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок вирішення справ в наказаному провадженні законодавцем визначено в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України (статті 160-173).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 163 ЦПК України визначено форму і зміст заяви про видачу судового наказу. Відповідно до положень вказаної статті заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

У заяві повинно бути зазначено: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також офіційні електронні адреси та інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника; 3) ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) представника заявника, якщо заява подається представником, його місце проживання або місцезнаходження; 4) вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; 5) перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

До заяви про видачу судового наказу додаються: 1) документ, що підтверджує сплату судового збору; 2) документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника; 3) копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; 4) інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахування індексу інфляції та 3% річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України).

Частиною 2 вказаної вище статті зазначено, що особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Статтею 163 ЦПК України встановлені вимоги щодо форми і змісту заяви про видачу судового наказу.

Заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. До заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги (частини перша, третя статті 163 ЦПК України).

Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Саме безспірність вимог є підставою для видачі судового наказу, в іншому випадку вирішення питання стягнення заборгованості вирішується судом в порядку позовного провадження (загального або спрощеного) з дотриманням принципів змагальності сторін, доведення учасниками справи обставин, що мають значення для справи і на які кожна сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 27 червня 2022 року ТОВ «Житомиргаз Збут» звернувся до Черняхівського районного суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ в сумі 14 185,28 грн., інфляційні витрати 1 965,68 грн, 3 % річних 208,34 грн., а всього 16 373,43 грн.

З матеріалів справи також вбачається, що до заяви про видачу судового наказу ТОВ «Житомиргаз Збут» додано: розрахунок споживання природного газу ТОВ «Житомиргаз Збут», довідку про постачання природного газу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , особову картку боржника (фінансовий стан), розрахунок 3% річних, розрахунок інфляційних втрат, типовий примірник договору про постачання природного газу побутовим споживачам, який не підписаний, не заповнений та в ньому відсутні реквізити постачальника та типовий примірник заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, який також не підписаний та не містить реквізитів постачальника, копія витягу із газети «Житомирщина».

Згідно розрахунку споживання природного газу за адресою АДРЕСА_1 , рахунок боргу за спожитий газ на 01.05.2022 становить 16 685,28 грн., сплачений борг 2500,00 грн., сума боргу 14 185,28 грн. Заявник, також просить стягнути 3% річних за період з 26.05.2021 по 26.04.2022 у сумі 208,34 грн. та інфляційні втрати за період травень 2021 року по травень 2022 року у розмірі 1965,68 грн, всього 16 373,43 грн

Разом з тим, відповідно до Постанови КМУ від 05.03.2022 №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64 «Про введення воєнного стану в Україні», установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно ч. 2 ст. 167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до п. 8 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Вказане свідчить про наявність між сторонами спору щодо права грошової вимоги ТОВ «Житомиргаз Збут» до споживача ОСОБА_1 на зазначену суму та відсутність підстав для видачі судового наказу.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду погоджується з оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції про відмову у видачі судового наказу, яка доводами апеляційної скарги не спростовується.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що ухвала Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2022 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз Збут» залишити без задоволення.

Ухвалу Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 липня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий

Судді