Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2261/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.08.2022 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Турок Б.Б., за участі позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , його представника адвоката Жилкін В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 жовтня 2004 року сторони уклали шлюб, про що складено актовий запис №158.

У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У 2017 році відповідачем було змінено прізвище та ім`я, а саме з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 .

Вже тривалий час вони не проживають разом у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя та питання виховання дітей.

Відповідач добровільно відмовляється систематично забезпечувати спільних із позивачем дітей на рівні з останнім. Позивач не взмозі нести матеріальні витрати на утримання двох синів для їх належного виховання, розвитку та утримання, що складають витрати на їх одяг, харчування і їхні необхідні витрати, які об`єктивно виникають, що і призвело до звернення до суду із відповідним позовом, так як вирішення питання іншим, позасудовим шляхом не дало результатів. позивачка вимушена була у жовтні 2021 року виїхати на заробітки закордон на декілька місяців. З вказаних підстав просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину.

Відповідачем подано відзив з додатками (а.с.20-32) згідно якого зазначає, що між ним та відповідачкою у 2004 році офіційно було зареєстровано шлюб, в період перебування в якому у них народилося двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У 2017 році ним було змінено прізвище та ім`я з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 .

До цього дня шлюб між ними не розірвано, приблизно 3 місяці тому жінка з синами забравши домашні речі, у тому числі які належали йому особисто, посилаючись на небажання більше жити у селі, пішла жити до своєї матері у місті Виноградові, де проживає разом з дітьми.

Твердження позивачки про те, що він добровільно відмовляється систематично забезпечувати матеріально спільних дітей не відповідає дійсності. Спільне проживання з дружиною вони припинили фактично з квітня 2022 року. Залишившись проживати у спустілому домі, з якого позивачка вивезла всі домашні речі та предмети домашнього вжитку, він жодним чином не припиняв бачитись і спілкуватись з синами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , навіть попри те, що їх мати активно налаштовує дітей проти батька.

До нього з вимогою про надання фінансової допомоги в утриманні дітей жодного разу жінка не зверталася. Вимога позивачки про стягнення аліментів взагалі є неочікуваною та передчасною, оскільки це його рідні сини, яких він любить і буде матеріально допомагати незалежно від того чи буде рішення суду чи ні.

Розмір аліментів, про стягнення яких просить позивачка, вважає необгрунтованим, вимога про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 щомісячно всього 7000 гривень, тобто по 3500,00 грн. на утримання кожної дитини не підтверджена належними, достатніми і допустимими доказами та суперечить нормам чининного законодавства. Позивач не підтверджує жодним доказом, що він має можливість надавати аліменти на утримання дітей саме такого розміру.

Згідно ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів с враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловік; дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових кошті; виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбанню нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

15 червня 2022 року мене прийнято на постійну роботу в Управління багатоквартирними будинками ФОП ОСОБА_6 на посаду прибиральника території в місті Виноградів з посадовим окладом 6500,00 грн. Іншої роботи, як і будь-яких інших видів доходу не має. .

Довідкою ФОП ОСОБА_7 підтверджено, що зв`язку з введенням воєнного стану та зменшенням проплат за комунальні послуги прибиральників територій, за наказом № 32-к від 31.03.2022 року ФОП ОСОБА_7 переведено на 30 годинний робочий тиждень з посадовим окладом 4875, гривень. Відтак його дійсне матеріальне забезпечення не дозволяє сплачувати аліменти в розмірі, про який просить суд позивачка, враховуючи і той факт, що усі витрати зі сплати комунальних платежів несе одноособово.

Після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачкою, він проживає спільно з матір`ю - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває у нього на утриманні, оскільки на теперішній час вона не досягла пенсійного віку. Вона хворіє хронічними хворобами - на гіпертонію та нирки, місця роботи не має, відтак витрати на придбання ліків лягають на нього. Щомісячно витрати на ліки для неї становлять не менше 500 гривень., що прошу суд взяти до уваги як обставини, які мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Вимога позивачки ОСОБА_1 про стягнення з нього більше 3/3 частини доходу не відповідає вимогам чинного законодавства, розмір аліментів є необгрунтовано великим, не враховує його реального матеріального положення та інші істотні обставини, що мають значення для вирішення подібного роду питань.

Виходячи з норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, саме на позивачці в даному випадку лежить обов`язок доведення можливостей відповідача сплачувати аліменти у зазначеному нею розмірі. Лише та обставина, що на батьків докладено обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у зазначеному нею розмірі.

Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачка не надала належних та допустимих і достатніх доказів, які б свідчили про його матеріальне становища та спроможність сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі.

Враховуючи вищенаведене, він не відмовляється від утримання своїх неповнолітніх дітей, однак, вважаю необхідну, достатню для забезпечення потреб двох неповнолітніх синів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та таку, що я має можливість сплачувати аліменти на двох синів в розмірі 1/3 частини всіх моїх доходів за винятком податків.

Виходячи із наведеного, мінімально гарантований розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього не може перевищувати 1309 грн. на одного сина, всього 2618 гривень.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала.

Відповідач позов визнав частково, просив стягувати з нього половину мінімального розміру аліментів, встановлених законом на дитину до 18 років, а саме по 1309 грн. на кожну дитину. При постановленні рішення просили взяти до уваги подані заперечення.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який уклали 23.10.2004, що стверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 (а.с.6).

У цьому шлюбі у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що що стверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 від 10.09.2007 року та Серія НОМЕР_3 від 15.10.2012 року (а.с.7, 9).

Діти перебувають на утриманні позивачки, що стверджується Виноградівської міської ради №375 від 17.05.2022 року (а.с.18).

У 2017 році відповідачем було змінено прізвище та ім`я, а саме з ОСОБА_5 на ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про зміну імені Срія НОМЕР_4 від 12.05.2015 року (а.с.29).

Згідно довідки ФОП ОСОБА_6 відповідач ОСОБА_2 з 16.06.2022 року переведений на посаду різноробочого з окладом 6500 грн. (Наказ №15-к від 16.06.2022 р.).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Положеннями ст. 141 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд звертає увагу, що згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», (відомості Верховної Ради 2017, № 25, ст.291), а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Також суд враховує, ту обставину, що обов`язок по утриманню дітей лягає на плечі обох батьків, які відповідно до ст.180 СК зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача як аліменти, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

В цьому випадку суд приходить до такого висновку, з врахуванням того що розмір допомоги яку відповідач повинен надавати позивачці на утримання спільних дітей, повинен забезпечувати належний рівень їх життя, а саме: необхідного харчування, навчання, медичного догляду, лікування, тощо.

Даючи оцінку запереченням відповідача, що наразі він влаштувався на постійну роботу з окладом 6500 грн., а відтак не взмозі сплачувати аліменти у запропонованому позивачкою розмірі по 3500 грн. на двох дітей, що становитиме 7000 грн. на місяць заслуговують на увагу.

Так, позивачкою не наведено жодних доказів, що відповідач крім зарплати за місцем роботи має інші доходи, які б дозволяли суду зробити висновок про його спроможність сплачувати аліменти у запропонованому розмірі позивачкою.

Разом з тим, доводи заперечення про те, що після припинення фактичних шлюбних відносин з позивачкою, він проживає спільно з матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка перебуває у нього на утриманні в ході розгляду справи не знайшли свого підтвердження, позаяк жодних доказів такого не надано.

Закон не містить вимоги визначення точного розміру аліментів суто як половини відповідного розміру прожиткового мінімуму на дитину, відповідні розміри прожиткового мінімуму є не абсолютними величинами (базою) для визначення розміру аліментів, а можуть слугувати лише певним орієнтиром при вирішенні питання, яким суд не зв`язаний з огляду на фактичні обставини справи, динаміку дійсних витрат тощо.

Однак, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, матеріальне становище відповідача та стан його здоров`я, виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання синів у розмірі 1750 (одну тисячу сімсот п`ятдесят) грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати звернення до суду 06.05.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, таке грошове утримання з боку відповідача, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатимуть інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача.

Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд зобов`язаний допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. При цьому судом враховано вимоги ч. 1 ст. 191 СК України, згідно якої аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер відсутній, зареєстрованого в АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 , мешканки АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання синів ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі у розмірі по 1750 (одну тисячу сімсот п`ятдесят) гривень на місяць, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дати звернення до суду 06.05.2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

У задоволенні решти вимог позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві гривень 40 копійок) судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 12.08.2022 року

ГоловуючийВ. В. Леньо