Справа № 128/1330/22
Провадження № 22-з/801/209/22
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

23 грудня 2022 рокуСправа № 128/1330/22м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді Ковальчука О.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Денишенко Тамари Олександрівни, визначеної головуючим суддею для розгляду цивільної справи №128/1330/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки земельних ділянок в натурі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року про повернення позовної заяви,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького апеляційного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частки земельних ділянок в натурі, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року.

В апеляційній скарзі на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 липня 2022 року у вищезазначеній справі ОСОБА_1 заявив відвід суддям Міхасішину І. В., Денишенко Т. О., Сопруну В. В., Оніщуку В. В., Салу Т. Б., Ковальчуку О. В., Якименко М. М., мотивуючи його необізнаністю вказаних суддів у веденні таких справ та тим, що існують обставини, які викликають у нього сумніви в неупередженості та об`єктивності цих суддів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 13 грудня 2022 року вказану справу визначено колегії суддів у складі головуючого судді Денишенко Т.О., суддів Голоти Л.О. та Рибчинського В.П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 22 грудня 2022 року заявлений ОСОБА_1 відвід судді Денишенко Т. О. визнано необґрунтованим. Заяву ОСОБА_1 у частині заявленого ним відводу суддям Міхасішину І. В., Сопруну В. В., Оніщуку В. В., Салу Т. Б., Ковальчуку О. В., Якименко М. М. залишено без розгляду.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (ч. 8 ст. 40 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи та заяви про відвід, вважаю, що у її задоволенні слід відмовити з огляду на таке.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Частиною 4 статті 36 цього Кодексу закріплено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає право кожного на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Із практики Європейського суду з прав людини випливає, що важливим питанням є питання довіри, яку суди повинні вселяти в громадськість у демократичному суспільстві.

У рішенні в справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року («Belukha v. Ukraine», заява № 33949/02) Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При цьому Європейський суд з прав людини вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним все ж є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Згідно із ч. 1 ст. 28 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суддею апеляційного суду може бути особа, яка відповідає вимогам до кандидатів на посаду судді, за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердила здатність здійснювати правосуддя в апеляційному суді, а також відповідає додатковим спеціальним вимогам, встановленим цією статтею.

Компетентність суддів перевіряється відповідним державним органом суддівського самоврядування, а не стороною у справі.

Особиста суб`єктивна думка заявника стосовно професійної кваліфікації судді не може розглядатися як підстава для відводу. ЦПК України передбачена можливість задоволення відводу у разі існування передбачених законом підстав, що є доведеними та обґрунтованими. Твердження заявника, про необізнаність судді Денишенко Т.О. у веденні таких справ не відповідає дійсності, а лише виражає суб`єктивне ставлення заявника до кваліфікації та повноважень цієї судді і в силу вимог статті 36 ЦПК України не може бути підставою для відводу. Матеріали справи не містять посилань у чому полягає необізнаність судді Денишенко Т.О. у веденні таких справ.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Судом не встановлено і матеріалами апеляційної скарги не підтверджується наявність обставин, які б дійсно викликали сумніви в неупередженості або об`єктивності судді Денишенко Т.О. при розгляді вказаної справи.

З огляду на наведене, вважаю, що ОСОБА_1 не навів та відповідно не довів існування обґрунтованих та об`єктивних обставин, які б давали підстави для висновку про можливість допущення суддею Денишенко Т.О. упередженості та необ`єктивності при розгляді цієї справи, а також у чому полягає необізнаність цієї судді, тому підстави для задоволення заявленого ним відводу відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 36, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Денишенко Тамари Олександрівни у вказаній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили із дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Ковальчук