Житомирський апеляційний суд
Справа №283/916/22 Головуючий у 1-й інст. Ярмоленко В. В.
Категорія 39 Доповідач Борисюк Р. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року

Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Галацевич О.М., Григорусь Н.Й.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників у м. Житомирі цивільну справу №283/916/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вей Фор Пей», про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Ярмоленка В.В. у м. Малині,

в с т а н о в и в :

У червні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» (далі ТОВ «УМ Факторинг», позивач, Товариство) звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на їх користь 29931,82 грн заборгованості по кредиту, з яких: 10095,90 грн - заборгованість по тілу кредиту та 19835,92 грн - відсотки за користування кредитними коштами.

Позов мотивований тим, що 28 січня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №3573729 про надання споживчого кредиту в електронному вигляді відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 11600 грн. строком на 30 днів, шляхом переказу на банківську картку № НОМЕР_1 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,425% від суми кредиту за кожен день користування та 1,90% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення позики.

Відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору відповідач зобов`язався сплатити борг в повній сумі, а також суму нарахованих процентів в розмірі 4959 грн в строк до 27.01.2021.

30.01.2021 ОСОБА_1 сплатив 2000 грн в рахунок відсотків за користування кредитом у розмірі 495,90 грн та тіла кредиту 1504,10 грн В подальшому, 03.08.2021 відповідач вніс платіж на покриття заборгованості у сумі 1312,47 грн проте він вже мав прострочення на оплату відсотків.

Станом на 27.02.2021 борг відповідача становив 10095,90 грн. основної суми, 3884,40 грн. нарахованих відсотків. Станом на 29.05.2021 заборгованість відповідача перед ТОВ «Авентус Україна» складала 10095,90 грн суми основного боргу та 19835,92 грн відсотків за користування кредитом на умовах договору.

03.08.2021 ТОВ «Авентус Україна» передала право вимоги за договором №3573729 від 28.01.2021 товариству з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» у порядку передачі прав вимоги за існуючим на дату передачі Договором факторингу №1 від 06.09.2019. Позивачу передано право вимоги відносно відповідача згідно реєстру прав вимоги №14 від 03.08.2021 за п. 246.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» 28 619,65 грн заборгованості за договором №3573729 від 28.01.2021 про надання споживчого кредиту, а також 2372,33 грн понесених судових витрат, а всього 30 991,98 грн

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Дмитрієв А.І. подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що районним судом неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права, а тому вищевказане рішення підлягає скасуванню. Під час розгляду справи представник відповідача звертав увагу суду на те, що договір Факторингу №1 від 06.09.2019 між Позивачем та компанією ТОВ «Авентус Україна» на момент подачі позовної заяви, яка була складена 31.05.2022, втратив свою чинність, так як термін дії договору вийшов ще 31.12.2019. Таким чином, передача кредитної справи ОСОБА_1 відбулася незаконно, не на договірних умовах, що є порушенням законодавства України.

Також Позивач не надав суду реального доказу того, що компанія ТОВ «Авентус Україна» відступила право вимоги компанії ТОВ «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 , так як Договір Факторингу №1 від 06.09.2019 втратив свою чинність 31.12.2019, додатки до договору не містять інформації про боржників, а документ під назвою «Витяг із реестру прав вимоги №14 від 03.08.2021» від 23.05.2022 взагалі не підписаний сторонами, а тому є недійсним та не є належним доказом.

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 14.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та призначено до розгляду.

У поданому відзиві ТОВ «УМ Факторинг» посилаючись на законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно із ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи наведене, розгляд справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 268, ст. 381 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 367 ЦПК України, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга повинна бути задоволена з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено правомірність набуття позивачем права грошової вимоги до ОСОБА_1 щодо виконання кредитних зобов`язань.

Однак з такими висновками не може погодитись колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 28.01.2021 між ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) та ОСОБА_1 було укладено договір №3573729 про надання споживчого кредиту (а.с.22-25).

06 вересня 2019 року між ТОВ «УМ Факторинг» (Фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) укладено договір факторингу №1, згідно якого Клієнт взяв на себе зобов`язання щодо відступлення Фактору Права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор взяв на себе зобов`язання їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.12-14).

Із наданих позивачем документів убачається, що відступлення ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) на користь ТОВ «УМ Факторинг» (Фактор) права грошової вимоги до ОСОБА_1 підтверджено витягом від 23 травня 2022 року з реєстру прав вимоги №14 від 03.08.2021, згідно якого зазначено наступну інформацію: дата кредитного договору 28.01.2021, заборгованість по основному боргу - 10095,90 грн, заборгованість по відсоткам - 23018,46 грн., загальна заборгованість 33114,36 грн. (а.с.26).

Згідно п. 2.1. Договору факторингу №1 від 06.09.2019, перехід від клієнта (ТОВ «Авентус Україна») до фактора (ТОВ «УМ Факторинг») права грошової вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права грошових вимог.

Частинами 1 та 2 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. ст. 1080, 1084 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Згідно положень ст. 514, ч.1 ст.516 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції не звернув увагу на ту обставину, що договір Факторингу №1 від 06.09.2019 на момент звернення Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» із позовною заявою до суду, втратив свою чинність, так як термін його дії закінчився 31.12.2019 (а.с.13 зв.).

Таким чином, передача ТОВ «Авентус Україна» факторові - ТОВ «УМ Факторинг» своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника ОСОБА_1 ) за договором №3573729 від 28.01.2021 відбулася за відсутності вже правових підстав із порушенням законодавства України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Приймаючи до уваги, що висновки суду не відповідають обставинам справи, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із ухваленням колегією суддів рішення про відмову у задоволенні позову, то із позивача на користь відповідача підлягають стягненню понесені останнім витрати на сплату судового збори при поданні апеляційної скарги.

Враховуючи, що ціна позову в даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 258, 259, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дмитрієва Артура Ігоровича задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 вересня 2022 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» на користь ОСОБА_1 2232,9 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Судді