Справа № 308/3504/22
У Х В А Л А

про повернення заяви

15 березня 2022 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі: головуючої судді Логойди І.В., за участю секретаря судових засідань Лупак В.І. ознайомившись із заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик В.В. про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик В.В., до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик Віталій Васильович, звернувся в суд з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Одночасно з пред`явленням позову ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Петрик В.В., подано заяву про забезпечення позову, яку мотивовано тим, що предметом спору є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при вчиненні виконавчого напису заборгованість позивача перед відповідачем не була безспірною. Зазначає, що позивач був позбавлений можливості подати обґрунтовані заперечення або ж письмову згоду на стягнення заборгованості. Представник заявника вказує, що у випадку примусового стягнення грошових коштів з позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, позивач не зможе захистити або поновити свої права в межах цього судового провадження.

На підставі наведеного, просить зупинити стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем від 28.09.2021 року, зареєстрований у реєстрі за №6201.

Разом з тим, заявником подано клопотання про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх оплати, яке мотивовано тим, що враховуючи те, що наданий момент в Україні введено воєнний стан, що напряму вплинуло на фінансовий стан позивача. На підставі наведеного просить відстрочити та розстрочити судові витрати, зменшити їх розмір або звільнити від їх оплати.

Розглянувши вказану заяву про забезпечення позову, клопотання заявника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з частинами першою та третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до оплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається зі змісту цієї норми, існує три умови, за яких суд, враховуючи майновий стан сторони та за її клопотанням, може відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше, ніж до ухвалення судового рішення (частина перша статті 8 Закону України «Про судовий збір»), зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати (частина друга цієї ж статті): 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18.

З аналізу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Враховуючи наведені вище норми законодавства, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (Рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Положення Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Підставою для звільнення від сплати судового збору може бути, наприклад, видана в установленому законом порядку довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо.

Наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення у здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановлених законодавством порядку, розмірі і у строки, покладається на особу, яка подає позов.

Констатація заявником скрутного майнового стану без надання доказів на підтвердження цих обставин не може вважатися достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, що узгоджується із статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливі для всіх учасників процесу.

Заявником до клопотання про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від судового збору не надано жодних доказів на підтвердження свого майнового стану. Разом з тим, заявником у клопотанні не наведено інших доводів, які б свідчили про відсутність можливості оплати ним встановленої законом ставки судового збору і не надано доказів погіршення матеріального становища.

Обставини, зазначені заявником у клопотанні про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від судового збору, та надані у їх підтвердження докази, не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору, оскільки не підтверджують з достовірністю скрутний майновий стан, тому у задоволенні клопотання про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від судового збору за подання заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За приписами ч. 6 ст.151 ЦПК України до заяви про забезпечення позову додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду за подання до суду заяви про забезпечення позову фізичною особою сплачується судовий збір в сумі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом 4 ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 1 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 2481 грн.

Тобто, за подання фізичною особою до суду заяви про забезпечення позову має бути сплачено судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

При цьому до заяви про забезпечення позову не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик В.В., про забезпечення позову не містить доказу сплати судового збору, або документу, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик В.В., про забезпечення позову повернути заявнику.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151-154 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання заявника про відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від судового збору - відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик В.В., про забезпечення позову в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Петрик В.В., до товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Айкон Дебт Коллекшн», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець Лукеча Олександр Васильович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення) безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області І.В.Логойда