СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/10/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2022 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі: головуючої- судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судових засідань Кравченко А.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2019 року, складеної заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименком Романом Васильовичем,-

ВСТАНОВИВ:

28.05.2019 року Генеральний директор ПрАТ «Компанія Райз» Шпічка М.І. звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із скаргою в якій просив скасувати постанову про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2019 року, складену заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименком Р. В.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.09.2019 року ухвалу Святошинського районного суду м. Києва залишено без змін.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 10.03.2019 року вищевказану постанову Київського апеляційного суду від 19.09.2019 року та ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 31.05.2019 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.04.2021 року прийнято до розгляду скаргу ПрАТ «Компанія «Райз».

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Бабич Н.Д. закрито провадження у справі.

Постановою Київського апеляційного суду від 07.12.2021 року ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 16.06.2021 року скасовано і направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями визначено головуючого суддю Войтенко Ю.В.

Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 29.04.2022 року касаційну скаргу залишено без задоволення. Постанову Київського апеляційного суду від 07.12.2021 року залишено без змін.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями справу, відповідно до розпорядження №280 від 10.06.2022р., цивільну справу №759/16206/14-ц передано судді Горбенко Н.О. у зв`язку із перебуванням судді Войтенко Ю.В. на лікарняному.

Справа передана судді 10.06.2022 року.

Ухвалою суду від 13.06.2022 року прийнято до розгляду скаргу Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови (рішення) заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименко Романа Васильовича від 26.04.2019 року про перевірку виконавчого провадження № 55583162 та призначено судове засідання.

Як вбачається з обгрунтування вимог скарги, скаржник посилається на те, що 26.04.2019 року заступник директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименко Р. В. виніс постанову про перевірку виконавчого провадження №55583162. Дану постанову скаржник вважає неправомірною, обґрунтовуючи це тим, що вона винесена за результатами скарги стягувача та не відповідає критеріям ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», а також зазначив, що мотивувальна частина постанови містить правові висновки та фактичну оцінку обставин нерозглянутого судового спору, що виходить за межі повноважень заступника Департаменту та належить виключно до компетенції суду. Скаржник вважає, що представник стягувача зловживає правами стягувача у виконавчому провадженні та звернувся зі штучою скаргою, метою якої не являвся захист порушених прав, оскільки оскаржена дія державного виконавця вчинена за клопотанням стягувача і на його користь. Скаржник вважає, що стягувач «NIBULON S.А» просив виконавця про своєрідну перевірку тих доводів, якими у справі №792/16206/14 ПрАТ «Компанія «Райз» обґрунтовує свою позицію, і постановивши таку постанову заступник директора Департаменту перебирає на себе повноваження суду.

Тобто, скаржник вважає, що заступником директора Департаменту - начальником відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС Міністерства юстиції України Клименком Р.В. здійснено вихід за межі своїх повноважень та компетенції та зроблено правові висновки, які виходять за межі кола питань, які досліджуються в межах перевірки дій підлеглого.

Скаржник вважає, що ОСОБА_1 достеменно відомо, що Святошинським районним судом м. Києва, розглядається цивільна справа №792/16206/14 (провадження 4-с/759/81/19 за скаргою на дії старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Сіренка С.В. у виконавчому провадженні №55583162, але нехтуючи, що розгляд справи проводиться судом, ОСОБА_1 підмінив судовий орган та здійснив дослідження фактів та доказів, надавши їм правову оцінку.

На підставі вищевикладеного, скаржник вимушений звернутися до суду з даною скаргою.

14.04.2021 року Представник Департаменту ДВС МЮУ подав заперечення на скаргу в яких зазначив, що скарга ПрАТ «Компанія «Райз» не підлягає розгляду в Святошинському районному суді м. Києва за правилами цивільного судочинства, вважає що розгляд скарги відноситься то юрисдикції адміністративних судів.

14.04.2021 року представник іноземної компанії «NIBULON S.А» подав до суду заперечення на скаргу ПрАТ «Компанія «Райз», в яких зазначив, що дана скарга є необґрунтованою, оскільки судове рішення, яке примусово виконується у виконавчому провадженні №55583162 ухвалене в порядку міжнародного комерційного арбітражу, дане виконавче провадження входить до складу зведеного виконавчого провадження №55597446, до даного провадження входить також і виконавче провадження №56631625, судове рішення в якому постановлене за правилами господарського судочинства. Тому іноземна компанія «NIBULON S.А» також вважає, що скарга ПрАТ «Компанія «Райз» не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Представником скаржника ПрАТ «Компанія «Райз» 28.03.2019 року подано письмові пояснення від 24.05.2021 року щодо заперечень іноземної компанії «NIBULON S.А» та представника посадової особи Департаменту державної виконавчої служби, в яких представник ПрАТ «Компанія «Райз» виклав пояснення аналогічні викладеному в скарзі.

Представник заявника ПрАТ «Компанія «Райз» в судове засідання не з`явився, вдруге надіслав клопотання про відкладення судового засідання.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень втілюється у неприпустимості зловживання правом, яку зазвичай виводять із конституційних положень, згідно з якими здійснення прав та свобод людини не повинне порушувати права та свободи інших осіб; заборони обходу закону, тобто ухилення від застосування обов`язкового правила шляхом використання легального засобу, але з негативними намірами, при цьому обхід закону передбачає свідоме створення суб`єктами права певного фактичного складу (чи утримання від його створення) з метою забезпечити щодо себе дію одного правового припису та/чи не допустити дію іншого.

Оскільки представник заявника був належним чином повідомлений про розгляд вказаної справи, належним чином не обґрунтував своє клопотання про перенесення розгляду справи, розгляд справи вже неодноразово відкладався раніше за клопотанням представника заявника та у зв`язку з неявкою представника ПрАТ «Компанія «Райз», суд вважає, що має місце зловживання процесуальними правами з боку заявника, а тому, з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Представник «NIBULON SА» та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, через канцелярію суду надали заяву про розгляд скарги у їхню відсудність, зазначивши, що заперечують проти її задоволення та просять відмовити в задоволенні в повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до наступних висновків.

Окремими положеннями статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено наступне:

1. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

2. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

3. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

З матеріалів справи вбачається, що постанова прийнята заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні не стосується виконання безпосередньо рішення суду. Підстави прийняття цієї постанови обґрунтовані з посиланням на необхідність прийняття державним виконавцем постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Тобто, за своєю ознакою така постанова прийнята посадовою особою органу державної виконавчої служби не з питань, що стосуються виконання рішення суду у цивільній справі; а пов`язана із перевіркою виконавчого провадження №55583162 (в даному випадку рішення заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України), відтак оскаржувана постанова стосується підстав, що регулюються частиною 2 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 447 ЦПК України стосується судового контролю за виконанням саме судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, а не будь-якого іншого.

Частиною 1 статтею 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Отже, положення статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", статті 447 ЦПК України, статті 287 КАС України послідовно вказують на те, що підстави та предмет скарги, із якими заявник звернувся до суду належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, враховуючи положення чинного законодавства, вирішення зазначеного спору підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Однак, судом взято до уваги, що питання відносно розгляду даної скарги вже було вирішено Постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду від 10.03.2019 року, де суд касаційної інстанції чітко зазначив, що розгляд скарги ПрАТ «Компанія «Райз» має завершитися за правилами цивільного судочинства.

На підставі вищевикладеного, Святошинський районний суд м. Києва надає оцінку викладеному в скарзі саме за правилами цивільного судочинства.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено , що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

В силу вимог ст. 447 ЦПК України лише сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно достатті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

В силу ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожен може звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав та свобод у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, що ухвалено відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Нормою ч. 1 ст. 449 ЦПК України встановлено, що скаргу може бути подано досуду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 449 ЦПК України, пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Слід звернути увагу, що в скарзі представником скаржника зазначено, що з текстом оскаржуваної постанови скаржник ознайомився при ознайомленні зі справою, проте доказів що стосуються дати ознайомлення суду не надав, клопотання про поновлення строків пропущених строків з поважних причин для подання скарги до суду також не надходило.

Суд позбавлений можливості встановити строк передбачений законодавством звернення з даною скаргою до суду.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Скаржник звернувся до суду зі скаргою про визнання неправомірною та скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2019 року, складеної заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименком Р.В., мотивуючи її тим, що останній виходить за межі своїх повноважень та перебирає на себе функції суду. Скаржник вважає, що постанова винесена за результатами штучної скарги стягувача, яка на його думку не відповідає критеріям ч. 4 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», скаржник звертає увагу, що мотивувальна частина постанови містить правові висновки та фактичну оцінку обставин справи, спір у які не розглянуто судом.

З даного приводу суд зазначає наступне.

Положення ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» та положення розділу ХІІ Інструкції «З організації примусового виконання рішень», затвердженої наказом МЮУ від 02.04.2012 №512/5, який зареєстровано в МЮУ за №489/20802 не містять підстав для відмови стягувачу в розгляді скарги на дії, рішення чи бездіяльність державного виконавця, подання іншою стороною виконавчого провадження (боржником) скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця до суду, або розгляд такої скарги судом. Вказані правові норми не обмежують уповноважену посадову особу органу державної виконавчої служби, яка проводить перевірку законності виконавчого провадження вивчати документи виконавчого провадження законність якого перевіряється, перевіряти і оцінювати обставини виконавчого провадження та доводи та аргументи особи, що подала скаргу, керуючись законом і приймати відповідне рішення.

Дії, здійснені заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименком Р.В. прямо передбачені та врегульовані ЗУ «Про виконавче провадження», тому не можуть вважатися втручанням у здійснення правосуддя. Висновків, що стосуються будь-яких судових рішень , оскаржувана постанова не містить, тому твердження скаржника щодо втручання в компетенцію суду при винесенні постанови, є безпідставні та необґрунтовані.

Суд звертає увагу, що постановою Київського апеляційного суду від 23.03.2021 провадження у справі за скаргою ПрАТ «Компанія «Райз» від 08.02.2019 року, предметом якої є (не)/правомірність виконання старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту ДВС МЮУ Сіренка С.В. перерахунку відсотків за виконавчим листом №759/16206/14 від 28.12.2017 року станом на 01.01.2021 року закрита. Тому скарга від 08.02.2019 року на яку посилається скаржник, на даний час не є предметом судового розгляду.

Твердження скаржника про втручання заступника директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименка Р.В. у компетенцію суду, не відповідають дійсним обставинам, встановленим під час розгляду справи.

Будь-яких інших доказів, які вказують на неправомірність винесення оскаржуваної постанови, скаржником до суду не надано.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи під час розгляду справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у праві «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року). У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» від 01.07.2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Також за змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кузнєцов та інші проти Російської Федерації» зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З огляду на викладене скарга ПрАТ «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2019 року, складеної заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименком Романом Васильовичем задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 78, 81, 12, 13, 43, ч. 3 ст. 451 ЦПК України, Закону України "Про виконавче провадження", суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задовленні скарги представника Приватного акціонерного товариства «Компанія «Райз» про визнання неправомірною та скасування постанови про перевірку виконавчого провадження від 26.04.2019 року, складеної заступником директора Департаменту - начальника відділу примусового виконання рішень ДВС Міністерства юстиції України Клименком Романом Васильовичем-відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.О. Горбенко