Справа № 199/8297/22
(2/199/2947/22)
РІШЕННЯ

Іменем України

27.12.2022 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Руденко В.В., при секретарі Божко А.В., за участю представника позивача ОСОБА_1 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього боргу за договором позики в сумі 35000 доларів США. У підтвердження позовних вимог зазначив, що 05 квітня 2022 року він надав відповідачу грошові кошти в розмірі 35000 доларів США, що еквівалентно 1470000,00 грн., який останній зобов`язався повернути до 05 жовтня 2022 року, про що надав розписку. Однак у вказаний строк відповідач грошові кошти не повернув, від виконання зобов`язань ухиляється. У зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 35000 доларів США, а також судові витрати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним у позові.

Відповідач до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі.

З огляду на визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні згідно вимог ст. 200 ЦПК України.

Дослідивши надані докази в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 05 квітня 2022 року між сторонами був укладений договір позики, відповідно до умов якого відповідач отримав позику в розмірі 35000 доларів США та зобов`язався повернути позику до 05 жовтня 2022 року. На підтвердження даного факту відповідач надав розписку.

У зв`язку з відсутністю доказів належного виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором позики, суд задовольняє позовні вимоги про стягнення з відповідача основної суми грошового зобов`язання.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Положеннями ч.1-2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Заборони на виконання грошового зобов`язання у іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить.

Із аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України.

Отже, згідно з чинним законодавством гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику.

Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення ч. 1 ст. 1046 ЦК України, а також ч. 1 ст. 1049 ЦК України, належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України (такий висновок суду відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 16.01.2019 №373/2054/16-ц).

Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству, отже стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики від 05 квітня 2022 року у сумі 35000 доларів США.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 12405,00 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13,200, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 626,1046,1047,1049 ЦК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) борг за договором позики від 05 квітня 2022 року в розмірі 35000( тридцять п`ять тисяч) доларів США, а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору у розмірі 12405,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі у тридцятиденний строк з дня складання повного судового рішення апеляційної скарги.

Суддя Руденко В.В.