Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" листопада 2022 р. Справа № 596/678/22

Провадження № 2/596/287/2022

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Стасюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Печінки Павла Володимировича до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Печінка П.В. звернувся до суду з позовом до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області та просить визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на приміщення автогаражу загальною площею 95,6 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Посилається на те, що в 2000 році розпочався процес реорганізації ТзОВ ім.Лесі Українки в с.Самолусківці, Гусятинського району, під час якого відбулося фактичне розпаювання майна, у тому числі і нерухомого майна. Позивач бажаючи придбати приміщення автогаража, який розташований в АДРЕСА_1 , звернувся до комісії із реструктуризації товариства із заявою про продаж вказаного приміщення в рахунок майнових паїв та часткової оплати та 13 квітня 2000 року, комісія прийняла рішення про укладення із ним договору купівлі-продажу та передачу приміщення. Позивачу було зараховано паї його та членів його сім`ї, а також ним було здійснено доплату в касу комісії, проте договору купівлі-продажу комісія з ним не уклала із-за відсутності технічної документації на будівлю, а також документального підтвердження права власності на гараж самого ТзОВ ім.Лесі Українки. Таким чином, позивач впродовж більше 20-ти років відкрито та безперервно використовує приміщення гаражу площею 95,6 кв.м. у власних цілях, при цьому юридично не оформив право власності на дане нерухоме майно і оформити його не може, оскільки ТзОВ ім.Лесі Українки припинило свою діяльність 29.12.2005 року. Просить в порядку ст.344 ЦК України визнати за ОСОБА_1 право власності на автогараж за набувальною давністю.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Печінка П.В. в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача адвоката Печінки П.В. надійшла заява про слухання справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять позов задоволити.

Представник відповідача Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд справи без участі їх представника, позов визнають та щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Дослідивши та оцінивши здобуті в судовому засіданні докази, суд встановив обставини та визначив відповідно до них наступні правовідносини.

Як вбачається із виписки з протоколу №1 загальних зборів ТзОВ ім.Лесі Українки від 26 січня 2000 року, було затверджено Положення про комісію з реструктуризації, уповноважено комісію з реструктуризації в подальшому займатися розприділенням майнових паїв між власниками с/г товариства та затверджено Положення про паювання майна с/г товариства (а.с.7-9).

Згідно довідки виданої Самолусківською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області за №326 від 20.03.2000 року автогараж, який знаходиться в АДРЕСА_1 , був поставлений під розпаювання (а.с.10).

Протоколом зборів ТзОВ ім.Лесі Українки від 13.04.2000 року розглянуто заяву ОСОБА_1 про продаж приміщення автогаражу в АДРЕСА_1 в рахунок майнових паїв та часткової оплати та вирішено продати приміщення автогаражу в АДРЕСА_1 , в рахунок майнових паїв та часткової оплати загальною площею 100,00 м.кв. загальною вартістю 5000,00 грн. в рахунок майнових паїв(а.с. 11).

Із копії технічного паспорта на автогараж в АДРЕСА_1 , виготовленого КП «Бюро технічної інвентаризації» Гусятинської селищної ради станом на 09.06.2022 року вбачається, що загальна площа автогаража становить 95,6 м2. Замовником технічної інвентаризації у вказаному технічному паспорті зазначено ОСОБА_1 (а.с.12-15).

Ринкова вартість автогаража, який розташований за адресою АДРЕСА_1 , станом на 29.06.2022 року становить 249 800,00 грн., що вбачається із копії висновку про вартість майна виданого ФОП ОСОБА_2 (а.с.18).

Із копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №303482869 від 24.06.2022 року на нерухоме майно розташоване в АДРЕСА_1 , відомості відсутні (а.с.16).

Судом встановлено, що позивач вказаним нерухомим майном, що знаходиться в АДРЕСА_1 , відкрито та безперервно володіє, користується більше десяти років без реєстрації права власності і він не вживав заходів, спрямованих на приховування факту володіння вищевказаним нерухомим майном, що підтверджується довідкою №208/02-08-02 від 24.06.2022 року, виданою Самолусківським старостинським округом Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області зі змісту якої слідує, що ОСОБА_1 дійсно з 2000 року відкрито та безперервно користується приміщенням гаража, розташованого в АДРЕСА_1 , яке він придбав в рахунок майнових паїв при реорганізації ТзОВ ім.Лесі Українки (а.с.17).

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

З приписів частини першої статті 5 ЦПК України вбачається, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до вимог частини другої статті 318 ЦК України, усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Вимогами статті 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно з вимогами статті 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до вимог статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями статті 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01 січня 2001 року. Відповідно до вимог пункту 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності на інших речових прав», можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також ч. 4 статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Як передбачено пунктом 14 цієї ж Постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач достовірно довів факт набуття ним права власності за набувальною давністю, оскільки він добросовісно і відкрито користується нерухомим майном з 2000 року. Інших осіб, які б заявляли вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не має, а отже визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд приходить до переконання, що позов слід задовольнити, шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності за набувальною давністю на приміщення автогаражу, загальною площею 95,6 м2., який розташований по АДРЕСА_1 . Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 80, 258, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) адвоката Печінки Павла Володимировича (на підставі ордера серії ВО №1025720 від 01.07.2022 року) до Гусятинської селищної ради Чортківського району Тернопільської області (адреса місцезнаходження: 48201, смт. Гусятин, провулок Героїв Майдану, 1, Чортківського району Тернопільської області, ) про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності за набувальною давністю на приміщення автогаражу, загальною площею 95,6 м2., який розташований по АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Е.М. Митражик