Справа №519/811/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

18.07.2022 року м. Южне

Южний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Барановської З.І., секретарів Гнатюк Л.М., Куріної Ю.В.

за участю: представника позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 ,

відповідача за первісним позовом ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 1997 року між ним та ОСОБА_4 було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу у позивача та відповідача народилася донька: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Южного міського суду Одеської області №519/892/18 від 11 квітня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірваний, з даного часу ОСОБА_2 та ОСОБА_4 разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За час шлюбу до моменту припинення шлюбних відносин за спільні кошти позивача та відповідача на підставі договору купівлі-продажу було придбано трикімнатну квартиру загальною площею 86,1 кв.м., яка розташовано за адресою: АДРЕСА_1 та відповідно до Звіту проведення незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна, яка проведена оцінювачем ОСОБА_6 станом на 26 квітня 2019 року, вартість квартири становить 1583719,58 грн., що в еквіваленті 59495,10 доларів США. Під час шлюбу позивач працював та отримував прибуток, який на протязі всього сімейного життя був та є офіційно працевлаштованим. З травня 2006 року по січень 2019 року відповідач офіційно не працевлаштований. До позовної заяви позивачем надається довідка з місця роботи за останні шість місяців. Такі самі високі доходи були у позивача і під час придбання спільного майна подружжя, яке є на даний час предметом даного спору. Вказана квартира була придбана та відремонтована за спільні кошти, однак у зв`язку з довірою до відповідача та стабільними сімейними відносинами була оформлена саме на ОСОБА_4 . Дана квартира є об`єктом права спільної сумісною власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Ціна позову становить 1/2 вартості трикімнатної квартири відповідно до проведеною незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна станом на 26 квітня 2019 року, а саме 791859,79 грн. Таким чином, на підставі викладеного позивач просить суд здійснити поділ квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була придбана під час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Позивач просить виділити у власність, позивачу ОСОБА_2 1/2 частку та відповідачу ОСОБА_4 1/2 частку трикімнатної квартири загальною площею 86,1 кв.м., яка розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

07.05.2020 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого, доводи Позивача є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, у зв`язку з тим що 18.10.2013 ОСОБА_4 була придбана трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира була придбана за кошти, які були отримані після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 прізвище змінено у зв`язку із реєстрацією шлюбу) в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 11.04.2001 на підставі розпорядження №1215 від 11.04.2001. Квартира в м. Запоріжжя була продана за 431460 грн., а квартира в м. Южне була придбана за 361995 грн., а залишок у розмірі 69 465 грн. був використаний на ремонт квартири купленої в м. Южне. Таким чином Відповідач вважає, що спірне майно не є спільною власністю подружжя, оскільки воно було придбане не за кошти, отримані в результаті спільного проживання, а за кошти, отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 і була власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і ніколи не перебувала у власності Позивача. Також у своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що з травня 2006 року по січень 2019 року Відповідач офіційно не працевлаштований, але цим твердженням ОСОБА_2 вводить суд в оману, на підтвердження цього факту надаємо копію трудової книжки. Отже, Відповідач вважає, що всі доводи наведені Позивачем у позовній заяві не є законними та обґрунтованими, а є юридичною фантазією Позивача, а тому не підлягають задоволенню.

12.05.2020 до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу, згідно якого 15.08.1997 між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_9 ) було укладено шлюб. Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 11.04.2019 на підставі Рішення Южного міського суду Одеської області шлюб між Позивачем та Відповідачем розірваний. 18.10.2013 ОСОБА_4 придбала трикімнатну квартиру Одеська область, за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира була придбана за кошти, які були отримані після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 прізвище змінено у зв`язку із реєстрацією шлюбу) в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 11.04.2001 на підставі розпорядження №1215 від 11.04.2001. Квартира в м. Запоріжжя була продана за 431460,00 грн., а квартира в м. Южне була придбана за 361 995 грн., а залишок у розмірі 69 465 грн. був використаний на ремонт квартири купленої в м. Южне. На підставі вищезазначеного Позивач вважає, що спірна квартира не є спільною власністю подружжя, оскільки вона була придбана не за кошти, отримані в результаті спільного проживання, а за кошти, отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . і була власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і ніколи не перебувала у власності Відповідача. Також, у власності Позивача знаходиться автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був придбаний під час перебування у шлюбі. Вищевказаний транспортний засіб був куплений за кошти батька Позивача, однак Відповідачем не було зазначено у первісному позові вимоги про поділ даного рухомого майна, що ще раз дає підставу вважати автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску за зареєстрованим номером НОМЕР_1 є особистою приватною власністю Позивача. На підтвердження того, що у придбання спірної квартири було вкладено кошти Відповідача та в якій сумі у первісному позові ОСОБА_2 , як Позивачем, нічого не вказано та нічим не підкріплено, а сам тільки факт, що Позивач та Відповідач в той час проживали однією сім`єю у зареєстрованому шлюбі, не свідчить про належність цього майна до спільної сумісної власності подружжя. Також у своїй позовній заяві ОСОБА_2 зазначає, що з травня 2006 року по січень 2019 року Відповідач офіційно не працевлаштований, але цим твердженням ОСОБА_2 вводить суд в оману, на підтвердження цього факту надаємо копію трудової книжки. Отже, враховуючи вищенаведене вважаємо, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , оскільки придбана за її особисті кошти та не належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за ОСОБА_4 , право особистої приватної власності на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та на автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску, за зареєстрованим номером НОМЕР_1 .

12.06.2020 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача за первісним позовом, згідно якої 14 травня 2020 року ОСОБА_2 отримав відзив на позовну заяву по справі за його позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя. У відзиві Відповідач ОСОБА_4 зазначає, що доводи викладені у позовній заяві є безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також, у відзиві зазначено, що 18.10.2013 ОСОБА_4 придбала трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 . Вищезазначена квартира була придбана за кошти, які були отримані після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці. Дана квартира як стверджує Відповідач була продана за 431460 грн., а після цього у м. Южне була придбана спірна квартира за 361995 грн. Отже, Відповідач стверджує, що дана квартира не є спільною власністю подружжя, оскільки кошти отримані Відповідачем за продаж квартири у м. Запоріжжя вона витратила на придбання квартири у м. Южне, а залишок у розмірі 69465 грн, був використаний на ремонт квартири у м. Южне. Однак, Позивач ОСОБА_2 не погоджується з цим та вважає, що дане майно є спільною власністю подружжя, оскільки вони обидва вкладали кошти у придбання квартири та її подальший ремонт. Підтвердженням цього є роздруківка з особистого рахунку ОСОБА_2 відповідно до якою можна побачити, що 17.10.2013 за день до придбання спірної квартири він знімав кошти у розмірі 391824,85 грн. зі свого рахунку, які були витрачені саме на придбання цієї квартири. Відповідач, стверджуючи факт того, що кошти отримані від продажу квартири у м. Запоріжжя вона витратила на придбання квартири у м. Южне ніяким чином не доведено та не додано до відзиву на позов доказів на підтвердження цього. Таким чином, Позивач так само може стверджувати, що кошти, які він знімав з особистого рахунку за день до купівлі квартири були повністю витрачені сама на придбання цієї квартири, адже сума коштів дорівнює сумі придбання. Однак, Позивач як порядна людина зазначає та неодноразово наголошував, що квартира була придбана за спільні кошти подружжя, що вони обидва вкладали гроші, а отже дане майно є їх сумісною власністю. Крім того, ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_10 у борг грошові кошти в розмірі 4000 доларів США, що в еквіваленті 32000 грн., які в подальшому витратив на придбання спірної квартири. На підтвердження цього, Позивач надає до суду клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_10 , який безпосередньо зможе підтвердити та надати пояснення стосовно цього. Окрім цього, до суду разом з відповіддю на відзив надається клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_11 , яка також може підтвердити факт спільного придбання квартири у м. Южне, оскільки ОСОБА_2 брав у неї в борг грошові кошти на придбання спірної квартири. ОСОБА_4 зазначає у відзиві, що залишок грошей від продажу квартири у м. Запоріжжя у розмірі 69 465 грн. був використаний на ремонт квартири у м. Южне. Однак, Позивач не погоджується з цим та визначає, що на ремонт спірної квартири було витрачено значно більша сума грошей ніж 69 465грн. Підтвердженням цього є те, що 15.02.2014 ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_12 у борг грошові кошти у розмірі 60000 грн. на придбання комплекту кухонних меблів для встановлення за адресою проживання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою про позику. Також, 17.04.2015 ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_12 у борг грошові кошти у розмірі 25000 грн. для придбання міжкімнатних дверей для встановлення за адресою проживання ОСОБА_2 , а саме: АДРЕСА_1 , що підтверджується розпискою про позику. Позивач разом з відповіддю на відзив додає до суду клопотання про виклик та допит свідка ОСОБА_12 , який безпосередньо може підтвердити вищезазначені факти. Відповідно до цього, можна зробити висновок, що ремонт у спірній квартирі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 робили разом за спільні кошти подружжя та було витрачено значно більша сума ніж зазначена у відзиві Відповідача. Відповідач у відзиві зазначає, що аналізуючи норми законодавства можна зробити висновок, що існує презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідний для спростування презумпції покладається на того з подружжя, який її спростовує. Однак, Позивач наголошує на тому, що не спростовує та не оспорює факт того, що спірна квартири є об`єктом права спільної сумісної власності, а навпаки зазначає, що вона придбана та відремонтована за спільні кошти подружжя та повинна бути поділена відповідно до норм чинного законодавства України. Також, Позивач ще раз зазначає, що протягом сімейного життя був офіційно працевлаштований, мав досить великі доходи та додає довідку з попереднього місця роботи відповідно до якої його дохід за період з 13.11.2017 по 17.08.2018 склав 713804,34 грн. без врахування податків. Це ще раз є доказом того, що Позивач постійно офіційно працював, забезпечував родину та мав такі самі високі доходи і на час придбання спільного майна подружжя, яке на даний час є предметом спору.

06.07.2020 від представника відповідача за первісним позовом надійшли заперечення на відповідь на відзив, згідно яких стосовно доводу про те, що спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною власністю подружжя, оскільки вони обидва вкладали кошти у придбання квартири та її подальший ремонт, на підтвердження чого надано роздруківку з особистого рахунку ОСОБА_2 з якого можна побачити, що за день до придбання спірної квартири Позивач знімав кошти у розмірі 391824,85 грн. зі свого рахунку, які були витрачені саме на придбання цієї квартири, варто зазначити наступне. 18.10.2013 ОСОБА_4 придбала трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира була придбана за кошти, які були отримані після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 прізвище змінено у зв`язку із реєстрацією шлюбу) в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 11.04.2001 на підставі розпорядження №1215 від 11.04.2001. Квартира в м. Запоріжжя була продана за 431460 грн., а квартира в м. Южне була придбана за 361995 грн., а залишок у розмірі 69465 грн. був використаний на ремонт квартири купленої в м. Южне. ОСОБА_4 не заперечує того факту, що від продажу квартири в м. Запоріжжя, яка на праві власності належала Відповідачу та її матері, грошові кошти, які вона отримала згідно Договору купівлі-продажу від 13.08.2013 були перераховані на розрахунковий рахунок Позивача, оскільки на той момент Позивач був клієнтом банку. Однак, те що грошова сума була перерахована на рахунок Позивача та ним знята не є підставою вважати, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, а навпаки, варто зосередити увагу на походження цих коштів. Вони були отримані від продажу квартири, яка належала на праві власності Відповідачу та її мами, а отже ні в якому разі не мають відношення до Позивача. Позивач сам же і зазначив, що за день до придбання квартири він зняв грошові кошти у сумі 391824,85 грн., які за цільовим призначенням були потрібні для покупки квартири у м. Южне, але грошові кошти у розмірі 407651,39 грн. були зараховані з Запорізького управління АТ «УКРСИББАНК», що в черговий раз є підтвердженням того, що фактом походження грошових коштів, які були зараховані на розрахунковий рахунок Позивача та в подальшому ним зняті, були отримані від продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ., яка на праві власності належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Отже, Відповідач вважає, що спірна квартира не є спільною власністю подружжя, оскільки вона була придбана не за кошти, отримані в результаті спільного проживання, а за кошти, отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Стосовно доводу Позивача, що у ОСОБА_10 було отримано в борг грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США, що в еквіваленті 32 000 грн., які в подальшому були витрачені на придбання спірної квартири зазначає наступне. Вищенаведений довід Позивача є безпідставним та нічим не підкріплений, оскільки в позовній заяві взагалі не було вказано даної інформації, а до відповіді на відзив не додано доказів на підтвердження цього, окрім клопотання про допит свідка. Звертаємо увагу суду що також, в первісному позові, ОСОБА_2 не було зазначено інформації про те, що у власності ОСОБА_4 знаходиться автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був придбаний під час перебування у шлюбі. Вищевказаний транспортний засіб був куплений за кошти батька ОСОБА_4 , однак Позивачем не було зазначено у первісному позові вимоги про поділ даного рухомого майна, що ще раз дає підставу вважати автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску за зареєстрованим номером НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 . Стосовно доводу Позивача щодо взяття ним у борг грошових коштів у розмірі 60 000 грн. відповідно розписки від 15.02.2014 та 25 000 грн. відповідно розписки від 17.04.2015 задля ремонту у спірній квартирі вказує наступне. Як видно з розписок ОСОБА_2 було отримано грошові кошти, але те що ним вони були витрачені на ремонт у квартирі ніяким доказами не підкріплено, а тому даний довід Позивача, є підстави вважати його недоведеним. У відповіді на відзив Позивач вказує, що протягом сімейного життя був офіційно працевлаштований, мав досить великі доходи, що є доказом того, що Позивач постійно офіційно працював, забезпечував родину та мав високі доходи і на час придбання квартири, яка на даний час є предметом спору. Стосовно даного доводу зазначаємо наступне. З Довідок наданих Позивачем, а саме: Довідка № 29-3/Д від 17.05.2019 та Довідка № 35 від 28.08.2018 вбачається, що дійсно, він офіційно працював, починаючи з листопада 2017 по квітень 2019 року, але він також зазначає що квартиру було придбано за спільні кошти у шлюбі, а отже вона є спільною власністю подружжя у зв`язку з наступним. Квартиру під АДРЕСА_4 було придбано 18 жовтня 2013 року ОСОБА_4 , а з довідок вбачається, що офіційно Позивач почав працювати та отримувати великі кошти, як він зазначає, з листопада 2017 року, тому Відповідач вважає очевидно, що Позивач ніякого матеріального відношення до купівлі спірної квартири в м. Южне не має, а сам факт того, що квартира була придбана у шлюбі, ще не означає того, що вона є спільним сумісним майном подружжя. Отже, враховуючи вищенаведене Відповідач вважає, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , оскільки придбана за її особисті кошти та не належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

07.07.2020 від представника позивача за первісним позовом надійшли додаткові пояснення, згідно яких у запереченні Відповідач вказує, що грошові кошти, які вона отримала від продажу квартири у місті Запоріжжя були перераховані на розрахунковий рахунок Позивача, оскільки на той момент Позивач був клієнтом банку. Однак, даний доказ ніяким чином не підтверджується та виникає питання, якщо грошові кошти були саме Відповідача чому вона не перерахувала їх на свій власний рахунок. Оскільки Позивач постійно був працевлаштований та отримував дохід можна стверджувати, що він перерахував на свій розрахунковий рахунок саме свої грошові кошти, а те що вони були зараховані з Запорізького управління АТ «УКРСИББАНК» має цілком обґрунтоване пояснення, оскільки Позивач народився та зареєстрований у місті Запоріжжя, проживав там, крім того його мати проживає у місті Запоріжжя. Стосовно того, що Відповідач вважає довід Позивача щодо взяття у борг у ОСОБА_10 грошові кошти у розмірі 4000 доларів США, що в еквіваленті 32000 грн. безпідставним та нічим не підкріпленим, оскільки в позовній заяві не було вказано даної інформації, а до відповіді на відзив не додано доказів на підтвердження цього, окрім клопотання про допит свідка. Даний факт ОСОБА_10 має можливість безпосередньо підтвердити у залі судового засідання і відповідно до цього надано клопотання про виклик та допит свідка. Стосовно того, що Відповідач зазначає, що Позивач ОСОБА_2 отримав грошові кошти на ремонт спірної квартири відповідно до розписок від 15.02.2014 та від 17.04.2015, але те що ним вони були витрачені на ремонт квартири ніякими доказами не підкріплено зазначаємо наступне. Відповідно до розписки від 15.02.2014 ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 60000 грн. саме для придбання комплекту кухонних меблів для встановлення за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно розписки від 17.04.2015 ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_12 грошові кошти у розмірі 25000 грн. саме для придбання міжкімнатних дверей для встановлення за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначені кошти були витрачені у відповідно до цілей зазначених у розписках. А те, що Відповідач вважає даний довід недоведеним зазначаємо, що довід Відповідача про те, що грошові кошти за які були придбана та відремонтована спірна квартира були особистими коштами Відповідача, оскільки отримані від продажу квартири в м. Запоріжжя можна також вважати недоведеним, адже ніяким чином не має підтвердження походження цих коштів, а лише вказано твердження ОСОБА_4 , що вона після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 , придбала 18.10.2013 спірну квартири. Отже, враховуючи вищезазначене, ще раз наголошуємо, що спірна квартира придбана та відремонтована за спільні кошти подружжя та повинна бути поділена відповідно до норм чинного законодавства України.

23.07.2020 від представника відповідача за зустрічним позовом надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно якого позивач вказує, що 18.10.2013 ОСОБА_4 придбала трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Вищезазначена квартира була придбана за кошти, які були отримані після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 11.04.2001 на підставі розпорядження №1215 від 11.04.2001. Дана квартира як стверджує Позивач була продана за 431460 грн., а після цього у м. Южне була придбана спірна квартира за 361995 грн., а залишок у розмірі 69465 грн. був використаний на ремонт квартири у м. Южне. ОСОБА_4 стверджує, що дана квартира не є спільною власністю подружжя, оскільки вона була придбана не за кошти, отримані в результаті спільного проживання, а за кошти, отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , і була власністю ОСОБА_4 та ОСОБА_7 і ніколи не перебувала у власності Відповідача. Також, ОСОБА_4 зазначає, що у первісному позові ОСОБА_2 ніяким чином не вказав як у придбання спірної квартири було вкладено його кошти. ОСОБА_2 не погоджується з цим та вважає, що дане майно є спільною власністю подружжя, оскільки вони обидва вкладали кошти та вона були придбана в результаті їх спільного проживання. На підтвердження цього, до первісного позову додано усі наявні докази, а саме: роздруківку з банківського рахунку ОСОБА_2 відповідно до якої за день до придбання він знімав грошові кошти у розмірі 391 824,85 грн., які були витрачені на придбання квартири; клопотання про виклик та допит свідків, які безпосередньо у залі судового засідання можуть підтвердити факт спільного придбання квартири у м. Южне; копії розписок про позику від 15.02.2014 та 17.04.2015, які підтверджують, що ОСОБА_2 брав грошові кошти на придбання меблів та інших речей для облаштування спірної квартири; копії довідок з місця роботи Відповідача, які підтверджують його дохід та фінансову можливість купівлі квартири; також, додаємо копію кредитного договору №592171528 від 10.12.2017, який підтверджує, що ОСОБА_2 під час подружнього життя брав грошові кошти у розмірі 34901,13 грн. для придбання техніки в спірну квартиру, даний кредит ОСОБА_2 сплачував самостійно, що підтверджується квитанціями про сплату. Усі ці докази, так чи інше свідчать про те, що Відповідач вкладав грошові кошти у придбання даної квартири, а твердження Позивача про те, що в первісному позові нічого про це не зазначено та не підкріплено вводять суд в оману. Будь-яку власність будь-якого родича можна назвати такою, що продана для покупки іншого майна. Але це тільки бездоказові твердження. Якщо керуватись логікою заявників, мати ОСОБА_4 могла оформити договір дарування майна, коштів та першочергово оформити власність так, щоб вона була особистою її доньки натомість цього зроблено не було, що свідчить про те, що факти викладені в зустрічному позові є надуманими та неправдивими. Дарування коштів повинно бути оформлено письмово і підлягає нотаріальному посвідченню. Стверджувати, що кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , були у повному обсязі витрачені на придбання та ремонт спірної квартири, тобто частина грошей подарені матір`ю ОСОБА_4 є безпідставним та нічим не доведеним. Оскільки, договір дарування валютних цінностей фізичних осіб між собою на суму, яка перевищує п`ятдесяти кратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, дарування таких великих коштів на словах є нікчемним нічим не підтвердженим. Наявність договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 та її матері жодним чином не свідчить про те, що квартира у м. Южне була придбана лише за кошти ОСОБА_4 . До відзиву додаємо клопотання про витребування доказів, а саме Довідки ОК-5, з якої шановний суд побачить, що з 2011 року ОСОБА_4 взагалі не працювала та не мала змоги купити за свої кошти ні квартиру ні машину, а лише могла брати участь у покупці половини від спірного майна. До матеріалів справи, окрім договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , не додано будь-якого іншого доказу на підтвердження того, що спірне майно придбано за особисті кошти ОСОБА_4 . Копія трудової книжки є лише підтвердженням того, що Позивач працювала та отримувала дохід до 2011 року, а спірна квартира була придбана в 2013 році. Щодо автомобіля марки Nissanx-trail 2008 року, реєстрацій номер НОМЕР_2 зазначаємо, що він також був придбаний за спільні кошти подружжя. А твердження Позивача про те, що він був придбаний за кошти її батька ніяким чином не підтверджено та не додано жодного доказу щодо цього. Позивач зазначає в зустрічному позові, що набуття одним з подружжя у власність майна під час шлюбу не є безумовною підставою для поширення на таке майно режиму спільної сумісної власності подружжя; таке право виникає лише в тому випадку, якщо майно придбано за спільні кошти подружжя, або створено внаслідок їхньої спільної праці, що підлягає доведенню у суді в разі, якщо один з подружжя не визнає за іншим право спільної сумісної власності на майно, яке придбано в шлюбі. Однак, Відповідач наголошує на тому, що не спростовує та не оспорює факт того, що спірна квартири є об`єктом права спільної сумісної власності, а навпаки визнає, що вона придбана та відремонтована за спільні кошти подружжя внаслідок їхньої спільної праці. В той же час, саме Позивач зазначає, що спірне майно було придбано за її особисті кошти, саме вона не визнає право спільної сумісної власності на майно, яке придбано в шлюбі, однак ніякими доказами це не підтверджує. Також, зустрічна позовна заява повністю повторює відзив та заперечення ОСОБА_4 по первісному позову. Ніяких нових доказів, які б підтверджували те, що квартира та автомобіль були придбані за особисті кошти Позивача вона не надала. Наявність договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 не свідчить про те, що отримані кошти ОСОБА_4 витратила на придбання спірної квартири та вона куплена за її особисті кошти. Крім того, у розрізі практики Верховного Суду України тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності подружжя, покладається на того з подружжя, який її спростовує, однак ОСОБА_4 ніяким чином не підтверджує цього, не спростовує, а лише зазначає бездоказові твердження. Коштів на придбання та ремонт квартира ОСОБА_4 не мала, у зв`язку з тим, що з 2011 року вона не працевлаштована та жила за кошти ОСОБА_2 . Таким чином у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

06.08.2020 до суду від представника позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив, згідно якої стосовно доводу Відповідача, що факт придбання спірної квартири за спільні кошти подружжя підтверджується наданою роздруківкою з банківського рахунку ОСОБА_2 з якого вбачається, що за день до придбання спірної квартири ОСОБА_2 знімав кошти у розмірі 391 824,85 грн. зі свого рахунку, які були витрачені саме на придбання цієї квартири, зазначається наступне. 18.10.2013 ОСОБА_4 придбала трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 . Вищезазначена квартира була придбана за кошти, які були отримані після продажу 13.08.2013 квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 прізвище змінено у зв`язку із реєстрацією шлюбу) в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 11.04.2001 на підставі розпорядження №1215 від 11.04.2001. Квартира в м. Запоріжжя була продана за 431 460 грн., а квартира в м. Южне була придбана за 361 995 грн., а залишок у розмірі 69465 грн. був використаний на ремонт квартири купленої в м. Южне. ОСОБА_4 не заперечує того факту, що від продажу квартири в місті Запоріжжя, яка на праві власності належала ОСОБА_4 та її матері, грошові кошти, які вона отримала згідно Договору купівлі-продажу від 13.08.2013 були перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , оскільки на той момент останній був клієнтом цього банку. Однак, те що грошова сума була перерахована на рахунок Відповідача та ним знята не є підставою вважати, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, а навпаки, варто зосередити увагу на походження цих коштів. Вони були отримані від продажу квартири, яка належала на праві власності Позивачу та її мамі, а отже ні в якому разі не мають відношення до Відповідача. Відповідач сам же і зазначив, що за день до придбання квартири він зняв грошові кошти у сумі 391 824,85 грн., які за цільовим призначенням були потрібні для покупки квартири у м. Южне, але звертаємо увагу суду, що грошові кошти у розмірі 407651,39 грн. були зараховані з Запорізького управління АТ «УКРСИББАНК», що в черговий раз є підтвердженням того, що фактом походження грошових коштів, які були зараховані на розрахунковий рахунок Відповідача та в подальшому ним зняті, були отримані від продажу квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Позивач вважає, що спірна квартира не є спільною власністю подружжя, оскільки вона була придбана не за кошти, отримані в результаті спільного проживання, а за кошти, отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , а тому даний довід Відповідача є надуманим та нічим не підкріпленим. Стосовно вказаного у відзиві на зустрічну позовну заяву твердження ОСОБА_2 , що докази у вигляді розписок, підтверджують його фінансову участь у придбанні квартири зазначаємо наступне. Вищенаведений довід Відповідача є безпідставним та нічим не підкріплений, оскільки, окрім клопотання про допит свідка, наданого Відповідачем раніше, більше не додано ніяких доказів на підтвердження того факту, що гроші отримані від розписок були витрачені саме на облаштування квартири, а тому вони є голослівними. Як зазначає ОСОБА_2 , під час подружнього життя він брав грошові кошти у кредит, відповідно до кредитного договору №592171528 від 10.12.2017, у розмірі 34 901,13 грн. для придбання техніки в спірну квартиру та даний кредит сплачував самостійно, на підтвердження чого у нього наявні квитанції про сплату, висловлюється наступне. Зі слів ОСОБА_4 , грошові кошти, які отримані у кредит Відповідачем, були витрачені на покупку телевізора, оскільки 17 січня у ОСОБА_4 був день народження та у якості подарунка, на той час її законного чоловіка, вона отримала даний телевізор. Тим більше, враховуючи, що у п.3 Пропозиції про укладання угоди про надання споживчого кредиту №592171528 зазначено, що кредит надається Позичальнику, тобто Відповідачу, для власних потреб, а також беручи до уваги те, що телевізор придбавався, власне, як подарунок, можна зробити висновок, що вищенаведений довід ОСОБА_2 не має ніякого відношення до фінансового вкладу саме в купівлю квартири, а тим більше підстав, щоб вважати, що спірна квартира є спільною власністю подружжя. Стосовно доводу Відповідача, що мати ОСОБА_4 могла скласти договір дарування майна, коштів та першочергово оформити власність так, щоб вона була особистою її доньки, натомість цього зроблено не було, що на думку ОСОБА_2 свідчить про те, що факти викладені у зустрічному позові є надуманими та неправдивими, оскільки договір дарування великих коштів укладається письмово і підлягає нотаріальному посвідченню, а в даному випадку дарування коштів нічим не підтверджено. Відповідач також зазначає, що наявність договору купівлі-продажу квартири ОСОБА_4 та її матері жодним чином не свідчить про те, що квартира у м. Южне була придбана лише за кошти ОСОБА_4 , а також зазначає, що з 2011 року Позивач взагалі не працювала та не мала змоги купити за свої кошти ні квартиру, ні машину, а лише могла брати участь у покупці половини від спірного майна. Враховуючи вищезазначене вважається за потрібне зазначити наступне. Твердження Відповідача, стосовно того, що Позивач взагалі не працювала в котрий раз вводить суд в оману, оскільки на підтвердження трудової діяльності Позивача в матеріалах справи міститься копія трудової книжки, з якої чітко видно, що Позивач працювала та отримувала заробітну плату. На відміну від Відповідача, який на підтвердження отримання високого доходу та факту його фінансової участі у покупці квартири, яка була придбана 18.10.2013 надав довідки з яких вбачається, що офіційно Позивач почав працювати та отримувати великі кошти, як він зазначає, з листопада 2017 року, а тому очевидно, що ОСОБА_2 ніякого матеріального відношення до купівлі спірної квартири в м. Южне не має, а сам факт того, що квартира була придбана у шлюбі, ще не означає того, що вона є спільним сумісним майном подружжя. Враховуючи вищевикладене, ще раз зазначається, що ОСОБА_4 придбала спірну квартиру за її особисті кошти. На думку Позивача твердження Відповідача щодо того, що матір та Позивач повинні були укласти договір дарування грошових коштів, отриманих від продажу квартири є недоречним, оскільки дане припущення Відповідача, по-перше, прямого відношення до предмету спору немає, оскільки матір віддавала гроші своїй рідній дитині, для того щоб допомогти з купівлею власного житла, оскільки це прямий батьківський обов`язок дбати та підтримувати своїх дітей, а про документальне закріплення матеріальної батьківської допомоги взагалі ні в кого в думках не було. Відповідач знав, що грошові кошти за які була придбана квартира в м. Южне, були отримані від продажу попередньої квартири в м. Запоріжжя, належної на праві власності матері та Позивачу, та були перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , але зараз, Відповідач чомусь вказує, що факти викладені в зустрічному позові є надуманими та неправдивими. Відповідач у відзиві на зустрічну позовну заяву зазначає, що дарування коштів повинно бути оформлено письмово та нотаріально посвідчено, що є досить дивним, оскільки, виходить, що на момент передачі грошей, ще раз наголошуємо на його банківський рахунок, Відповідач не наполягав на укладенні договору дарування грошових кошів між матір`ю та Позивачем, хоча знав про дану процедуру, що наводить на припущення, що ніби ОСОБА_2 для себе, на майбутнє, у випадку розірвання шлюбу та поділу майна подружжя, врахувати дану обставину, що врешті решт і випливає з відзиву. Стосовно доводу Відповідача що автомобіль Nissan x-trail 2008 року, реєстраційний номер НОМЕР_3 був придбаний за спільні кошти подружжя, а твердження ОСОБА_4 про те, що він був придбаний за кошти її батька ніяким чином не підтверджено. Вищевказаний транспортний засіб був куплений за кошти батька ОСОБА_4 та задля підтвердження даного факту, у судовому засіданні, свідки покази яких спростує всі доводи Відповідача, так як вони є неправдивими та безпідставними, оскільки на підтвердження того, що транспортний засіб був придбаний за спільні кошти подружжя, Відповідачем не надано жодного доказу. Отже, враховуючи вищенаведене Позивач вважає, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_4 , оскільки придбана за її особисті кошти та не належить до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

02.09.2020 до суду від представника відповідача за зустрічним позовом надійшли заперечення на зустрічну позовну заяву, згідно яких відповідач хоче наголосити, що усі доводи ОСОБА_4 як Позивача за зустрічним позовом щодо предмету спору повністю однакові та повторюють доводи викладені ОСОБА_4 у відзиві та запереченні за первісним позовом ОСОБА_4 не надає та не вказує інших нових доказів, які б підтверджували належність спірної квартири до її особистої власності. А лише зазначає, що спірна квартира була придбана за кошти отримані від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці і після цього були зараховані на банківський рахунок ОСОБА_2 , оскільки він був клієнтом банку. Позивач неодноразово наголошує, що необхідно зосередити увагу на походженні грошових коштів. Однак, стороною Позивача не зазначено та не додано будь-яких доказів, які б підтвердили, що саме грошові кошти від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці були перераховані на банківський рахунок ОСОБА_2 та в подальшому зняті і витраченні на придбання спірної квартири. Те, що грошові кошти зараховані з Запорізького управління АТ «УКРСИББАНК» ніяким чином не підтверджують, що це саме грошові кошти ОСОБА_4 та ОСОБА_7 . Будь-яка особа, якщо вона є клієнтом якогось банку може зарахувати або зняти грошові кошти зі свого рахунку у будь-якому відділені банку в якому у неї відкритий рахунок. Окрім того. ОСОБА_2 зареєстрований та тривалий час проживав у місті Запоріжжя і тому цілком зрозуміло чому він зарахував свої грошові кошти на свій банківський рахунок саме у місті Запоріжжя. По-друге, сторона Позивача ОСОБА_4 зазначає у відповіді на відзив, що додані ОСОБА_2 докази у вигляді розписок, які підтверджують те. що він вкладав грошові кошти у ремонт спірної квартири є «голослівними», оскільки окрім клопотання про виклик свідка та цих розписок не додано ніяких доказів. Відповідно до ст.76 ЦПК України було надано клопотання про виклик свідка, який безпосередньо у залі судового засідання може підтвердити те, що ОСОБА_2 вкладав грошові кошти у спірну квартиру та те. що вона була придбана та відремонтована за спільні кошти подружжя. Щодо кредитного договору №592171528 від 10.12.2017, то грошові кошти за кредитним договором у розмірі 34 901,13 грн. були витрачені не для придбання телевізора у якості подарунку на день народження ОСОБА_4 , а для придбання у спірну квартиру побутової техніки, яка використовувалася спільно подружжям. По-третє, щодо автомобіля марки Nissanx-trail 2008 року, реєстрацій номер НОМЕР_2 зазначаємо, що він також був придбаний за спільні кошти подружжя. А твердження Позивача про те, що він був придбаний за кошти її батька ніяким чином не підтверджено та не додано жодного доказу щодо цього. Зазначаємо, що ОСОБА_2 ні у первісному позові, ні зараз не оспорю та не спростовує презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а навпаки наголошує, що усе спірне майно за період шлюбу з ОСОБА_4 придбане за спільні кошти та повинно бути поділено у відповідності до норм чинного законодавства. Саме ОСОБА_4 стверджує, шо спірне майно придбано за її особисті кошти та оспорює презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, а отже тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції повинен покладатися саме на неї. Однак, ОСОБА_4 ніяким чином це не підтверджує, доводи викладені у позові є бездоказовими, абстрактними та такими, що нічим не підкріплені, а договорів продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_4 та ОСОБА_7 в рівних частках на праві спільної часткової власності по 1/2 частці прямо не доводить факту придбання спірної квартири за її особисті кошти. Зустрічна позовна заява повністю повторює відзив та заперечення ОСОБА_4 по первісному позову. Ніяких нових доказів, які б підтверджували те, що квартира та автомобіль були придбані за особисті кошти Позивача вона не надала.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 24.12.2019 відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 06.07.2020 витребувано у Суворовського відділу обслуговування громадян головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області довідку про застраховану особу на громадянина ОСОБА_2 за період з 2000 року по теперішній час, позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя об`єднано в одне провадження з зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу,присвоївши порядковий номер №519/811/19.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 01.03.2021 витребувано у Головного Управління Пенсійного Фонду України в Одеській області довідку про застраховану особу на громадянку ОСОБА_4 за період з 2000 року по теперішній час, витребувати від ОСОБА_4 належним чином завірені копії договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 та його оригінал для огляду у судовому засіданні, витребувано від ОСОБА_2 належним чином завірені копії свідоцтва про реєстрацію на автомобіль марки Nissan x-trail 2008 року випуку, реєстраційний номер НОМЕР_3 та його оригінал для огляду у судовому засіданні.

Ухвалою Южного міського суду Одеської області від 03.06.2021 витребувано з Одеського державного нотаріального архіву належним чином засвідчену копію нотаріальної справи, відповідно до якої було здійснено купівлюпродаж квартири АДРЕСА_6 , договір купівлі продажу квартири серія та номер: реєстровий №2433, бланк серії ВТМ №19, виданий 18.10.2013, виданий приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Чебан М.І., закрито підготовче провадження у цій цивільній справі та призначено її до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні.

Позивач за первісним позовом, його представник в судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом, його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали в повному обсязі, зустрічний позов підтримали в повному обсязі.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що її син ОСОБА_2 проживав з дружиною ОСОБА_4 тривалий час більше 20 років, спочатку вони мешкали в м. Запоріжжя, потім вони продали квартиру, та придбали квартиру в м. Южне за кошти від продажу квартири в м. Запоріжжя, але коштів їм не вистачало, тому я позичала 1000 доларів США, які привезла ОСОБА_13 . Квартиру в м. Южне подружжя придбало від будівельників, робили ремонт, купували меблі. Після переїзду до м. Южне працював тільки син, невістка не працювала, тому вона не мала можливості купувати майно.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що донька в 1978 році одружилась з ОСОБА_2 і вони проживали разом в м. Запоріжжя. Квартиру в м. Запоріжжя вони продали в серпні 2013 року за 430000 грн., дана квартира належала мені та доньці на праві приватної часткової власності по 1/2 частці. Гроші від продажу своєї 1/2 частки квартири я подарувала доньці. Гроші від продажу квартири поклали на картковий рахунок зятя, так як тільки у нього був рахунок. Під час укладання договору купівлі-продажу у м. Южне я була присутня, квартиру купувала донька за меншу суму 360000 грн. Ремонт робив зять. Сваха мені ніколи не давала кошти. Крім того мені відомо, що ніхто не позичав кошти. Автомобіль NISSAN X-TRAIL був придбаний за кошти мого чоловіка, він подарував його доньці, щоб возити онучку.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що квартира в м. Запоріжжя належала її мати, потім була приватизована по 1/2 частці на сестру та племінницю. Сестра продає квартиру в 2013 році за 430000 грн. та покупає для своєї доньки квартиру у м. Южне за 360000 грн., різниця грошей пішла на ремонт. Тільки після переїзду до м. Южне ОСОБА_15 почав гарно заробляти та утримував сім`ю. ОСОБА_15 не має права на автомобіль NISSAN X-TRAIL Нисан, так як він його вкрав. Авто купував ОСОБА_16 , дав її племінниці та ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що позичав кошти ОСОБА_2 на ремонт квартири в розмірі 25000 грн. та 60000 грн. дата позики вказана в розписці. Гроші ОСОБА_2 повертав частинами, остаточно повернув борг в 2018-2019 роках.

Вислухавши учасників судового провадження, допитавши свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_17 , дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що сторони з 15.08.1997 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Южного міського суду Одеської області від 11.04.2019, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб, рішення по цивільній справі №519/892/18 (т.1 а.с.23, 31-32).

Від вказаного шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.24).

Як зазначає позивач за первісним позовом 18.10.2013 за спільні кошти сторін була придбана трикімнатна квартира загальною площею 86,1 кв.м., яка розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . Дана квартира була придбана за 60500 доларів США та більш ніж 30000 доларів США він вклав у ремонт квартири. Але дані обставини не знайшли підтвердження в судовому засіданні.

Спірна квартира на праві приватної власності зареєстрована за ОСОБА_4 , що підтверджується витягом є Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т.1 а.с.30, 144-146).

Вищезазначена квартира була придбана в період шлюбу за кошти, які були отримані від продажу 13.08.2013 квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відчужувана квартира належала ОСОБА_4 та її мати ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 прізвище змінено у зв`язку із реєстрацією шлюбу) на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/2 частки на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінською районною адміністрацією 11.04.2001 на підставі розпорядження №1215 від 11.04.2001 (т.1 а.с.72, 129).

Квартира в місті Запоріжжя була продана за 431 460,00 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 13.08.2013 (т.1 а.с.73-74, 147-148).

Як зазначає ОСОБА_2 вона була продана за 54000 доларів США, але даний факт також не підтверджений в судовому засіданні.

Кошти отримані ОСОБА_4 та її мати від продажу квартири в м. Запоріжжя були перераховані на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 , так як він на той час був клієнтом банку, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні.

ОСОБА_2 17.10.2013, за день до укладення договору купівлі-продажу квартири зняв кошти в розмірі 391 824,85 грн. на придбання квартири в м. Южне, що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні та підтверджується копією виписки з особового рахунку ОСОБА_2 (т.1 а.с.85).

Квартира в місті Южне була придбана 18.10.2013 за 361995 грн., що підтверджується копією договору купівлі-продажу (т.1 а.с.144-146, т.2 а.с.7-10) за суму яка є значно меншою ніж сума отримана від продажу квартири в м. Запоріжжя.

Таким чином спірна квартира придбана за особисті кошти ОСОБА_4 та її матері, які вони отримали від продажу квартири в м. Запоріжжя.

Як зазначає ОСОБА_2 на придбання квартири в м. Южне їм не вистачало грошей, тому вони з дружиною позичили кошти в розмірі 4500 доларів США у ОСОБА_18 , 1000 доларів США у його мати ОСОБА_11 , 1000 доларів США у його тещі ОСОБА_8 .

В судовому засіданні 18.07.2022 ОСОБА_2 зазначає, що на придбання квартири в м. Южне їм не вистачало грошей, тому вони з дружиною позичили кошти в розмірі 4000 доларів США у ОСОБА_18 , 1000 доларів США у його мати ОСОБА_11 , 1000 доларів США у його тещі ОСОБА_8 , 500 доларів США були їх сумісними коштами накопиченими під час шлюбу.

Але дані обставини теж не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, суду не надано жодного доказу на підтвердження даних обставин.

Залишок у розмірі 69 465,00 грн. був використаний на ремонт квартири купленої в місті Южне, що не заперечувалось сторонами.

На ремонт квартири, а саме придбання міжкімнатних дверей ОСОБА_2 позичав кошти в розмірі 25000 грн у ОСОБА_12 , що підтверджується розпискою від 17.04.2015 та показаннями свідка ОСОБА_12 (т.1 а.с.87).

Також ОСОБА_2 позичав кошти в розмірі 60000 грн у ОСОБА_12 для придбання комплекту кухонних меблів, що підтверджується розпискою від 15.02.2014 та показаннями свідка ОСОБА_12 (т.1 а.с.86).

Доводи ОСОБА_2 , що під час подружнього життя він брав грошові кошти у кредит, відповідно до кредитного договору №592171528 від 10.12.2017, у розмірі 34 901,13 грн. для придбання техніки в спірну квартиру та даний кредит сплачував самостійно, на підтвердження чого у нього наявні квитанції про сплату, суд не приймає до уваги оскільки дана техніка не є предметом розгляду справи і не відноситься до фінансового вкладу у придбанні спірної квартири.

Доводи ОСОБА_2 , що мати ОСОБА_4 повинна була укласти договір дарування коштів, отриманих від продажу квартири в м. Запоріжжя, доньці та нотаріально посвідчити, не заслуговують на увагу, так як на час продажу квартири в м. Запоріжжя та придбання квартири в м. Южне законодавством не було передбачено нотаріальне посвідчення договору дарування у гривні (ч.5 ст.719 ЦК), укладення договору є волевиявленням сторін.

Крім того, факт дарування грошей підтвердила в судовому засіданні мати ОСОБА_4 - ОСОБА_19 .

Доводи ОСОБА_4 , що квартира у місті Южне була придбана лише за кошти ОСОБА_4 , так як остання з 2011 року взагалі не працювала та не мала змоги купити за свої кошти ні квартиру, ні машину, а лише могла брати участь у покупці половини від спірного майна теж не заслуговують на увагу, так як саме за кошти ОСОБА_4 та її мати, отримані від продажу квартирі в м. Запоріжжя була придбана квартира в м. Южне, що і підтвердив в судовому засіданні ОСОБА_2 , зазначивши що після продажу квартири в м. Запоріжжя, кошти від продажи квартири були покладені на його особистий рахунок, а за день до укладення договору купівлі-продажи квартири в м. Южне він їх зняв для придбання квартири.

Факт того, що кошти від продажу квартири в м. Запоріжжя з серпня 2013 по 17.10.2013 перебували на особистому рахунку ОСОБА_2 не дає підстави вважати, що ці гроші є спільним майном подружжя.

Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки другий з подружжя не довів іншого.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначений правовий висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц (провадження № 61-2446св18), від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц (провадження № 61-8518св18) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18).

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року у справі № 711/5108/17 (провадження № 61-1935св18) зроблено висновок щодо застосування пункту 3 частини першої статті 57 СК України та вказано, що «у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю».

Судом встановлено, що спірне майно, а саме квартира придбана в період перебування сторін в шлюбі за особисті кошти ОСОБА_4 .

Так як, для придбання спірної квартири, вартість якої становила 362 000 грн., ОСОБА_4 сплачено її особисті кошти, які набуті нею за рахунок продажу 1/2 частки квартирі в м. Запоріжжя та подаровані її мати, які набуті останньою від продажу 1/2 частки квартири в м. Запоріжжя. Кошти отриманні від продажу квартири в м. Запоріжжя перевищували вартість за якої були придбана квартира в м. Южне.

При укладенні договору купівлі-продажу 18.10.2013 ОСОБА_2 надав згоду на придбання квартири у встановленому законом порядку (п.5.1 Договору).

У сімейному законодавстві передбачено два режими власності подружжя: особиста приватна власність дружини/чоловіка, тобто кожного з подружжя, та спільна сумісна власність подружжя.

У статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Вказане кореспондується зі статтею 368 ЦК України.

Згідно з пунктами 2, 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до частини першої статті 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Стаття 57 СК України визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя, тоді як стаття 62 СК України встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Для застосування передбачених статтею 62 СК України правил збільшення вартості майна повинне відбуватися внаслідок спільних затрат подружжя, незалежно від інших чинників (зокрема, тенденцій загального подорожчання конкретного майна), при цьому суттєвою ознакою повинне бути істотне збільшення вартості майна як об`єкта, його якісних характеристик. Збільшення вартості майна та істотність такого збільшення підлягає з`ясуванню шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення; при цьому сам по собі розмір грошових затрат подружжя чи одного з них, а також визначену на час розгляду справи вартість ремонтних робіт не можна вважати тим єдиним чинником, що безумовно свідчить про істотність збільшення вартості майна як об`єкта.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17 та в постановах Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 451/847/16-ц, від 28 квітня 2020 року у справі № 362/6056/17, від 02 грудня 2020 року у справі № 444/372/18.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що потягли істотне збільшення вартості такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову ухвалюється судом з урахуванням усіх його обставин.

Істотність має визначальне значення, оскільки необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, а співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального дорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Таким чином, істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не буде надавати підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт не зазнав і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість майна.

У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених затрат з боку іншого подружжя - не власника, однак не визнає такі затрати істотними, то цей з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року при розгляді справи № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20).

Під час розгляду справи позивачем за первісним позовом не заявлялись клопотання про проведення судової експертизи з приводу встановлення збільшення вартості майна та істотність такого збільшення шляхом порівняння на час вирішення спору вартості об`єкта до та після поліпшення.

Враховуючи наведене, суд на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову з тих підстав, що позивач не надав належних і допустимих доказів того, що спірна квартира, яка є власністю ОСОБА_4 , за час шлюбу істотно збільшилася у своїй цінності внаслідок його власних трудових або грошових затрат, оскільки поліпшення квартири, на які посилається позивач, стосуються лише ремонту квартири (встановлення дверей) та її оздоблення (придбання комплекту кухонних меблів), що не є невід`ємною частиною квартири, будь-яких переобладнань та добудов, внаслідок яких змінилася б сама квартира як об`єкт нерухомості, наприклад, була б збільшена її площа, тощо, не відбулося. Ремонт у спірній квартирі не є таким поліпшенням квартири, що доводить істотність збільшення її вартості в період перебування сторін у шлюбі.

Порівняння вартості квартири, яка зазначена у договорі, із вартістю квартири на момент розгляду цієї справи судом не може свідчити про істотне збільшення вартості майна внаслідок трудових або грошових затрат подружжя.

Крім того сторонами під час шлюбу придбаний автомобіль NISSAN X-TRAIL реєстраційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_4 з 09.12.2017.

Згідно пояснень ОСОБА_2 даний автомобіль перебуває у його володінні по теперішній час.

Але суду не надані докази на підтвердження реєстрації даного автомобіля.(т.2 а.с.49).

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як вбачається з матеріалів справи, автомобіль марки NISSAN X-TRAIL був набутий сторонами під час перебування ними у шлюбі, а тому є їх спільною сумісною власністю.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю.

Сторонами вимоги, щодо поділу спільного майна, а саме автомобіля NISSAN X-TRAIL не заявлялись.

Враховуючи наведене, суд на підставі наданих сторонами доказів, приходить до висновку про часткове задоволення зустрічного позову з тих підстав, що позивач не надав належних і допустимих доказів того, що спірний автомобіль є власністю ОСОБА_4 та не спростувала, що автомобіль є спільним сумісним майном подружжя, заявлені вимоги про право особистої приватної власності на квартиру є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Відповідно до ст.141 ЦПК України Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі ст.141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом судовий збір в розмірі 9605 грн.

Керуючись ст.ст.3, 12, 81, 141, 265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання особистою приватною власністю майна, набутого під час шлюбу задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_4 право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на ім`я ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.10.2013, посвідченого приватним нотаріусом Южненського міського нотаріального округу Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №2433.

В іншій частині відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 9605 грн.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складання повного судового рішення 21.07.2022.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Суддя Южного міського суду

Одеської області З.І. Барановська