УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 61/4566/20

провадження № 61-12604ск22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Ігнатенка В. М., Стрільчука В. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»,

розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про стягнення грошових коштів.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року позов задоволено.

Стягнено з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 408 700,20 грн.

Стягнено з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на користь ОСОБА_1 3 440,52 грн у відшкодування судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» оскаржило його в апеляційному порядку.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року залишено без руху і надано заявнику три дні з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року поновлено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» строк на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року; апеляційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 28 липня 2022 року визнано неподаною і повернено заявнику.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, Київський апеляційний суд виходив з того, що заявником вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху у визначений судом строк не виконано.

Не погоджуючись з ухвалою Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» 14 грудня 2022 року подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати зазначене судове рішення і передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень).

Касаційну скаргу ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» обґрунтовує тим, що судом апеляційної інстанції порушено норми процесуального права. Вважає, що у зв`язку з введенням Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану з 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, наявні підстави для продовження встановленого судом процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року. Також ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» зазначає, що усунуло недоліки апеляційної скарги і сплатило судовий збір за її подання.

Підставою касаційного оскарження ухвали Київського апеляційного суду

від 29 листопада 2022 року заявник також вказує неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (провадження № К/990/20688/22),

від 21 серпня 2020 року у справі № 804/4573/17 (провадження № К/9901/53675/18) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.

Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження (частина шоста статті 394 ЦПК України).

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга заявника є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України установлено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною другою статті 357 ЦПК України установлено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених

у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд апеляційної інстанції установив, що апеляційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» вимогам статті 356 ЦПК України не відповідала, і дійшов обґрунтованого висновку про залишення апеляційної скарги без руху.

Заявнику необхідно було подати до апеляційного суду документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» отримало ухвалу апеляційного суду про залишення його апеляційної скарги без руху засобами поштового зв`язку 8 листопада 2022 року, електронною поштою - 1 листопада 2022 року.

За таких обставин кінцевим строком для усунення недоліків суд апеляційної інстанції вважав 11 листопада 2022 року.

17 листопада 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» засобами поштового зв`язку подало до суду клопотання про надання додаткового строку для усунення недоліків апеляційної скарги, в якому вказало, що копію ухвали судді Київського апеляційного суду від 28 жовтня 2022 року отримало 8 листопада 2022 року, проте, фактично вказану ухвалу передано в роботу відповідального юриста 15 листопада 2022 року, оскільки представник обмежений в пересуванні через травму ноги. Також заявником надано докази сплати судового збору.

Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подало заяву про усунення недоліків апеляційної скарги засобами електронного зв`язку 15 листопада 2022 року о 23 годині 55 хвилин.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

Дослідивши зміст поданого заявником клопотання, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для продовження ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» встановленого судом процесуального строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», суд апеляційної інстанції виходив з того, що процесуальний строк, який встановлений судом, може бути ним продовжений за заявою учасника справи до спливу такого строку.

Крім того, апеляційний суд вказав, що посилання заявника на відсутність на підприємстві осіб, які б володіли інформацією щодо справи, є необґрунтованими, оскільки представник заявника, яка подала і підписала апеляційну скаргу, є юристом, а отже фахівцем у галузі права, тому повинна бути обізнаною з вимогами пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України.

Порушень апеляційним судом норм процесуального права при вирішенні клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги касаційний суд не вбачає.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач

відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до частини сьомої статті 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Київський апеляційний суд, встановивши, що недоліки апеляційної скарги у встановлений судом строк не усунено, дійшов обґрунтованого висновку про визнання апеляційної скарги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» неподаною та повернення її заявнику.

Посилання заявника на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (провадження № К/990/20688/22), від 21 серпня 2020 року у справі № 804/4573/17 (провадження № К/9901/53675/18), відхиляються касаційним судом, оскільки правовідносини у вказаних справах не є подібними з правовідносинами у справі № 61/4566/20.

У постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 804/4573/17 (провадження № К/9901/53675/18) вказано, що судом апеляційної інстанції зроблено помилковий висновок про відсутність підстав для поновлення заявнику строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2022 року у справі № 500/1912/22 (провадження № К/990/20688/22) предметом оскарження є ухвала суду першої інстанції щодо повернення заявнику позову без розгляду, залишена без змін постановою суду апеляційної інстанції.

Верховний Суд наголошує, що подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 373/1281/16-ц (провадження № 14-128цс18) зазначено, що «під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин».

З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної справи.

Велика Палата Верховного Суду вважала за потрібне конкретизувати вказаний правовий висновок, про що вказала у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20).

Конкретизація правового висновку полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Виходячи зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення, касаційна скарга ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року є необґрунтованою, правильне застосовування норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них.

Оскільки оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм процесуального права і підстави для їх скасування відсутні, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» на ухвалу Київського апеляційного суду

від 29 листопада 2022 року суд відмовляє.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія»на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про стягнення грошових коштів.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С. О. Карпенко

В. М. Ігнатенко

В. А. Стрільчук