головуючий у суді І інстанції Клочко І.В.
провадження № 22-ц/824/1299/2022
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

23 серпня 2022 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Сліпченка О.І., Сушко Л.П.,

за участю секретаря судового засідання: Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення грошової суми, -

в с т а н о в и в :

Заочним рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму заборгованості за договором позики від 07 серпня 2013 року у розмірі 1 021 799 грн.

Стягнуто зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у дохід держави судовий збір по 3 445 грн з кожного.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що відповідачі свої зобов`язання за договором позики не виконали, отримані грошові кошти не повернули. Розмір заборгованості становить 270 000 грн та 30 000 доларів США, що за курсом НБУ 25,0593 грн за один долар, становить 751 799 грн, а всього загальний розмір заборгованості становить 1 021 799 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 18 липня 2018 року заяву представника відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідачі не брали вказаної позики у позивача, позивач надрукувала на принтері потрібний їй текст, писала себе та нібито свідка події та підробила підпис відповідачів, у розписці значиться місце проживання позичальників: АДРЕСА_1 , при тому, що вказана квартира придбана ОСОБА_1 лише 09 березня 2013 року - через 5 тижнів після «написання» розписки, зареєстрованою в цій квартирі ОСОБА_1 була 30 січня 2014 року, а ОСОБА_3 - 21 серпня 2015 року.

Отже, на момент нібито написання розписки - 07 серпня 2013 року ніхто не міг навіть передбачити те, що через 5 тижнів ОСОБА_1 стане власницею Ѕ частини саме цієї квартири саме за цією адресою, а ще через півроку там зареєструється. А через два роки там зареєструється ОСОБА_3 .

До часу укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_1 , у відповідачів не було прав на цю квартиру на будь-якій іншій підставі (оренди, попереднього договору чи інше). Та обставина, що розписка містить реквізити сторін (позичальників) з адресою помешкання, яке буде лише через 1,5 місяці належати одному з позичальників, а реєстрація відбудеться ще пізніше - вже є достатньою підставою для виникнення сумнівів щодо справжності цієї розписки.

ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що оскаржуване рішення є законним, обґрунтованим і ухваленим відповідно до норм матеріального та процесуального права, які діяли па момент його ухвалення. В той же час апеляційна скарга є безпідставною, не підтвердженою жодними засобами доказування і подана в порушення принципу правової визначеності. Просить, за наслідками розгляду справи залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Оскільки заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року не оскаржується ОСОБА_3 у частині позовних вимог про стягнення з нього заборгованості за договором позики, тому предметом апеляційного перегляду є оскаржуване рішення лише у частині позовних вимог до ОСОБА_1 .

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, у серпні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , у якому просила стягнути солідарно зі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь позивача грошову суму у розмірі 1 021 779 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 07 серпня 2013 року між ОСОБА_2 та відповідачами був укладений договір позики, що підтверджується відповідною розпискою.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи розписки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали позику у сумі 30 000 доларів США та 270 000 грн у позивача ОСОБА_2 , яку зобов`язались повернути до 01 січня 2016 року (а.с. 3 т. 1).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 зазначала, що отриману суму позики відповідачі повинні були повернути до 01 червня 2016 року, однак, до цього часу свої зобов`язання не виконали. Загальна сума боргу на сьогодні становить 1 021 779 грн (270 000 грн + (30 000 доларів США х 25,0593 грн.).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 24 червня 2019 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_4 про призначення у цивільній справі судово-почеркознавчої експертизи.

Призначено у справі судово-почеркознавчу експертизу на вирішення якої поставлено питання:

Громадянкою ОСОБА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 особисто чи будь-якою іншою особою від її імені виконано рукописний текст та підписи на борговій розписці (а.с. 3 т. 1) від 07 серпня 2013 року?

Проведення експертизи доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз складено Висновок експертів за №20679/20680/19-32 від 16 січня 2020 року (надалі по тексту - Висновок експертів).

Яке вбачається з Висновку експертів, на підставі п. 4.14 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, яка затверджена Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08 жовтня 1998 року (зі змінами та доповненнями), питання ухвали суду були відредаговані, згруповані у зв`язку з найбільш доцільним порядком дослідження та вирішувались у такій послідовності та редакції:

1. Яким способом виконано досліджуваний підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься праворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » в розписці, а також чи не виконано даний підпис з попередньою технічною підготовкою чи за допомогою технічних засобів?

2. Чи виконано рукописний запис « ОСОБА_1 », який міститься у нижній частині розписки та підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься праворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » в розписці, особисто ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ), чи іншою особою?

Відповідно Висновку експертів встановлено, що

1. Підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься праворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » в розписці, виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів.

2. Рукописний запис « ОСОБА_1 », який міститься у нижній частині розписки та підпис від імені ОСОБА_1 , який міститься праворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » в розписці, виконаний не ОСОБА_1 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 ), а іншою особою (а.с. 83 зворот т. 3).

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року у справі №754/11147/18 заяву ОСОБА_5 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, як Орган опіки та піклування, про визнання фізичної особи недієздатною - задоволено.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Лейпціг Німеччина, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 - визнано недієздатною.

Встановлено опіку над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м. Лейпціг Німеччина, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 .

Призначено опікуном над недієздатною ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженкою м.Лейпціг Німеччина, яка проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_4 її матір - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Визначено строк дії рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною - два роки.

В судовому засіданні 29 березня 2021 року представник ОСОБА_2 - адвокат Давидюк А.І. заявив клопотання про виклик в судове засідання експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, що провели судово-почеркознавчу експертизу із складанням Висновку експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 16 січня 2020 року №20679/20680/19-32.

Представник позивача вказував, що позивач звернулася до суду з заявою про недопустимість, недостовірність та необґрунтованість вказаного вище Висновку експертів та надала рецензію на цей Висновок, в якій зазначені певні обставини, що можливо встановити лише допитавши експертів, які проводили експертизу.

А також, зазначив коло питань, які слід додатково з`ясувати у експертів, а саме: Які зразки умовні і умовно-вільні використовувалися при проведені експертизи? Який порядок отримання експериментальних зразків? Чи могло вплинути на висновок експертів якби їм було відомо, що ОСОБА_1 є недієздатною?

В судове засідання Київського апеляційного суду у справі №754/10390/16-ц було викликано судових експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Голіян М.В. та Красюк І.П. для надання пояснень щодо проведеної судово-почеркознавчої експертизи та складання Висновку експертів.

Судові експерти КНДІСЕ Голіян М.В. та Красюк І.П. з`явилися в судове засідання та на надали відповіді на поставлені питання та підтвердили висновки, викладені при проведенні дослідження.

З огляду на викладені обставини справи, колегія апеляційного суду встановивши, що предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики та існування вказаних договірних стосунків між позивачем та відповідачем ставиться під сумнів відповідачем ОСОБА_1 , дійшла висновку про необхідність у призначенні повторної судової почеркознавчої експертизи.

Ухвалою апеляційного суду від 17 травня 2021 року у справі № 754/10390/16-ц призначено повторну судову почеркознавчу експертизу.

На вирішення експертизи поставлено наступне питання:

Чи виконано ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) особисто підпис на борговій розписці від 07 серпня 2013 року (а.с. 3 т. 1)?

Проведення експертизи доручено Українському науково-дослідному інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ (03113, місто Київ, вул. Миколи Василенка, 3).

За результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи експертом Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз СБУ складено Висновок експерта за №366/1 від 23 листопада 2021 року (надалі по тексту - Висновок експерта) (а.с. 119-125 т. 4).

Відповідно Висновку експертів встановлено, що «Підпис від імені ОСОБА_1 праворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » в Розписці виконаний не ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а іншою особою (а.с. 121 зворот т. 4).

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов1язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником.

За своїми правовими ознаками договір позики є одностороннім.

Укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги.

За своїми правовими ознаками договір позики також є реальним, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання у борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки (правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18).

Оскільки, встановлено, що підпис від імені ОСОБА_1 праворуч від рукописного запису « ОСОБА_1 » в Розписці виконаний не ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), а іншою особою, то колегія апеляційного суду вважає, що позивачем не надано суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту передачі позивачем та отримання відповідачем ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 30 000 доларів США та 270 000 грн.

За таких обставин, колегія апеляційного суду дійшла висновку про відсутність підстав для стягнення грошових коштів з відповідача ОСОБА_1 на підставі розписки від 07 серпня 2013 року.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 07 серпня 2013 року у розмірі 1 021 799 грн та судового збору у розмірі 3 445 грн ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді, а тому апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за договором позики від 07 серпня 2013 року у розмірі 1 021 799 грн та судового збору у розмірі 3 445 грн скасувати з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Щодо судових витрат.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до частини 6 статті 141 ЦПК України якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи, тому відповідно до п. 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору (а.с. 55 т. 2).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є особою, віднесеною до ІІ категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, тому відповідно до п. 10 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору (а.с. 9 т. 1).

Враховуючи викладене, часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ухвалення судового рішення про відмову у задоволенні позову про стягнення позики з відповідача ОСОБА_1 , з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на проведення судової експертизи у розмірі 7 379 грн (а.с. 7 т. 3).

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Деснянського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2016 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 07 серпня 2013 року у розмірі 1 021 799 грн та судового збору у розмірі 3 445 грн., - скасувати з ухваленням нового судового рішення в цій частині.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 07 серпня 2013 року у розмірі 1 021 799 грн., - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судової експертизи у розмірі 7 379 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Інформація про боржника: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Інформація про стягувача: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Л.П. Сушко

О.І. Сліпченко