ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2022 року м.Суми

Справа №585/297/22

Номер провадження 22-ц/816/894/22

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Ткачук С. С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 липня 2022 року в складі судді Кузьмінського О.В., ухвалене в сел. Липова Долина,

В С Т А Н О В И В:

03 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що її тітка ОСОБА_2 та секретар Коровинської сільської ради Роменського району (колишній Недригайлівський район) Химченко Н.М. вступили в злочинний зговір і при переоформленні земельного паю, що належав за життя її батьку ОСОБА_4 , не зазначили її в довідці про склад сім`ї померлого, таким чином позбавили її, як особу з інвалідністю права на успадкування земельної ділянки у розмірі 1 га. Вбачає в таких діях склад кримінального правопорушення, передбаченого ст. 194 КК України. Внаслідок протиправних дій відповідачів, що виразилися в підробленні документу вона протягом декількох років, починаючи з 2019 року, переживала, турбувалася, часто зверталася до аптек різних міст для придбання ліків. Через переживання погіршився стан здоров`я.

Посилаючись на вказані обставини та остаточно уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідачів на її користь моральну шкоду в розмірі по 36000 грн з кожної та притягнути відповідачів до кримінальної відповідальності за статтею 194 КК України.

Рішенням Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 липня 2022 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому, прохаючи стягнути моральну шкоду в загальній сумі 72000 грн, тобто по 36000 грн з кожного з відповідачів, позивач не наводить належного обґрунтування суми моральної шкоди, а також відсутній розрахунок її розміру.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами до апеляційного суду не направлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (на 1 січня 2022 року: 2481 * 100 = 248100 грн), розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії запису акта про народження № 13 батьками позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 5).

Відповідно копії пенсійного посвідчення позивач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи загального захворювання довічно (а.с. 6).

Відповідно до довідки № 1089 від 18 жовтня 2019 року, виданої Коровинською сільською радою Недригайлівського району Сумської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_1 . Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки ОСОБА_1 мала такий склад сім`ї: батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 (а.с. 42).

Відповідно до відповіді на звернення № 384 від 19 травня 2020 року Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, наданої позивачу, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями за заповітом, який посвідчений виконкомом Коровинської сільської ради 18 лютого 2010 року є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_2 успадкувала земельну частку (пай), що вказана була у заповіті заповідача ОСОБА_4 , свідоцтва про право на спадщину за заповітом були видані державним нотаріусом Недригайлівської районної державної нотаріальної контори 22 червня 2012 року. Довідку, яка була видана в березні 2012 року виконкомом Коровинської сільської ради готувала ОСОБА_3 , яка на той час була секретарем виконкому. Позовна заява ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за заповітом, які були видані на ім`я ОСОБА_2 розглядалася в Недригайлівському райсуді 19 березня 2020 року, позов задоволений (а.с. 43).

В матеріалах справи наявні надані позивачем 12 чеків з аптеки № 3 в сел. Недригайлів Роменського району Сумської області, датовані 24 січня 2022 року з різним часом про придбання ліків («хелпекс», вітамін С, валідол, «септефрил», валеріана, «аскоцин», «мовіназа» та інші) на загальну суму 1602,39 грн та чек з аптеки № 195/2 в сел. Недригайлів Роменського району Сумської області, датований 29 грудня 2021 року про придбання валеріани на суму 10,30 грн (а.с. 9-24).

03 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого органу Сумської області Закорко В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення боргу з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі 8591,76 грн (а.с. 72).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позов містить лише особисті судження позивача щодо завдання їй моральної шкоди, що позивач відчуває переживання та страждання, які спричинені діями відповідачів, що призвело до погіршення стану здоров`я, однак позивачем не надано належних та допустимих доказів спричинення їй моральної шкоди, а судом не встановлено, що саме з вини відповідачів їй була спричинена така шкода.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції ухвалене правильне по суті рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні

Отже, необхідними елементами складу цивільного правопорушення, як підстави деліктної відповідальності є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою винної особи. Відсутність хоча б однієї складової виключає обов`язок щодо відшкодування шкоди.

Частинами 3, 5 та 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Врахувавши ту обставину, що ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів спричинення їй відповідачами моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню. Зазначений висновок ґрунтується на оцінці встановлених ним обставин справи та наданих сторонами доказів, яка здійснена судом з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилалася на ті обставини, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вступили в злочинний зговір і при переоформленні земельного паю, що належав за життя її батьку ОСОБА_4 , не зазначили її в довідці про склад сім`ї померлого, таким чином позбавили її, як особу з інвалідністю права на успадкування земельної ділянки у розмірі 1 га. Внаслідок протиправних дій відповідачів, починаючи з 2019 року, переживала, турбувалася, часто зверталася до аптек різних міст для придбання ліків. Через переживання погіршився стан здоров`я. Також вказала, що залишається невиконаним виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на її користь боргу у розмірі 8591,76 грн, оскільки сума боргу на даний час не виплачена, цим також їй завдано моральної шкоди.

Однак, слід зазначити, що твердження позивача про наявність злочинного зговору між відповідачами, видачу довідки з метою позбавлення її права успадкування майна, підробка документів, як докази протиправності їх дій є лише припущенням позивача, оскільки жодного належного доказу протиправності діянь відповідачів як до суду першої так і до суду апеляційної інстанції позивачем не надано.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки позивачем не надано жодних належних доказів, які б підтверджували наявність моральної шкоди чи протиправність дій відповідачів, а також доказів того, що дії відповідачів призвели до виникнення у неї переживань та страждань, що призвело до погіршення стану здоров`я.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом розгляду в суді першої інстанції, також не спростовують зазначених висновків.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідивши обставини справи, надавши належну оцінку наявним у справі доказам, ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Липоводолинського районного суду Сумської області від 12 липня 2022 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Т. А. Левченко

С. С. Ткачук