Справа № 211/3305/22
Провадження № 2/211/2921/22
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
29 грудня 2022 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Середньої Н.Г.,
за участю секретаря судового засідання Бехало В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Дніпропетровській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди завданої бездіяльністю органів досудового розслідування,
Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
В обґрунтування відзиву на позов Головним управлінням Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області зазначено, що Головне управління виступає від власного імені, самостійно відповідає за власними зобов`язаннями і є окремим учасником цивільних відносин та не є юридичною особою, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями або бездіяльністю державних органів, органів місцевого самоврядування або посадових осіб. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу України шляхом списання казначейством України із державного бюджету, як органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Не допускається стягнення шкоди з Казначейства, оскільки суперечить встановленому законодавством порядку виплати відповідних коштів. Крім того, необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є факт неправомірних дій цього органу чи його посадових або службових осіб. Факт неправомірності (незаконності) прийняття неправомірного рішення, вчинення дії чи бездіяльності органу державної влади, що призвели до завдання шкоди, повинен бути встановлений у передбаченому законом порядку, тобто повинна підтверджуватись відповідним рішенням, ухвалою, постановою, вироком суду, що має значення для справи про відшкодування шкоди. У даному випадку відсутній один із обов`язкових елементів складу цивільного правопорушення факт наявності рішення щодо незаконності дій, без якого державний орган неможливо притягнути до відповідальності та зобов`язати відшкодувати шкоду. Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який у позовній заяві має зазначати, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Тривале розслідування, закриття кримінального та адміністративного провадження суб`єктами владних повноважень при здійсненні ними службових обов`язків у потерпілого від кримінального/адміністративного правопорушення завжди викликають негативні емоції, така особа може цілком виправдано вважати, що її права порушено, а усі рішення та діяння посадових осіб неправомірні, незаконні, неефективні, бездіяльні та навіть такі, які принижують честь, гідність, престиж та ділову репутацію, на що посилається позивач у своєму позові. Проте не усі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність. Позивачем не надано конкретного пояснення завдання йому моральних страждань та у чому вони виражались. Відсутні будь-які факти, пояснення чи підтвердження позивачем моральних переживань, фізичних страждань або порушення нормальних життєвих стосунків з оточуючими. У зв`язку з цим у задоволенні вимог просить відмовити.
В обґрунтування відзиву на позов Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області зазначено, що 14.01.2022 до ВП № 1 надійшла ухвала суду про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 та в той же день вказані відомості були внесені з правовою кваліфікацією частини 1 статті 129 КК України. 08.02.2022 та 09.02.22 допитано свідків, 16.02.2022 визнано у якості потерпілого та допитано ОСОБА_4 , а 17.02.2022 вказане кримінальне провадження закрито в порядку п.2 ч. 1 ст. 284 КПК України, направлено копії матеріалів кримінального провадження до Начальника ВП № 1 для організації вирішення питання про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 173 КУпАП відносно ОСОБА_2 . Станом на 25.11.2022 постанова про закриття кримінального провадження не оскаржена та не скасована. 20.04.2022 дільничним офіцером поліції ВП № 1 відносно ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 832390 від 20.04.2022, відповідно до якого останній порушив громадський порядок та скоїв своїми діями дрібне хуліганство, тобто притягається до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 173 КУпАП. Санкція статті 173 КУПАП передбачає штраф, громадські роботи або адміністративний арешт. Відповідно до частини 1 та частини 3 статті 40 КУпАП, якщо у результаті вчинення адміністративного правопорушення заподіяну майнову шкоду, то адміністративна комісія, виконавчий орган сільської, селищної, міської ради під час вирішення питання про накладення стягнення за адміністративне правопорушення має право одночасно вирішити питання про відшкодування винним майнової шкоди, якщо її сума не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а суддя незалежно від розміру шкоди, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. В інших випадках питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується у порядку цивільного судочинства. Проте позивачем не надано доказів на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями ГУНП та шкодою, на яку він посилається. Тому оскільки позивач не надав суду доказів, у чому саме полягає ця моральна шкода, не довів складу будь-якого правопорушення в діях ГУ НП в Дніпропетровській області, який би став підставою відповідно до ст. 1167 ЦК України для відшкодування йому моральної шкоди та з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, якими доказами це підтверджується, тому вважає, що підстави для задоволення заявлених вимог відсутні та просить відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.
Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 січня 2022 року за скаргою ОСОБА_1 зобов`язано керівника органу досудового розслідування ВП № 1 внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 28.12.2021.
Постановою старшого дізнавача СД ВП № 1 від 17 лютого 2022 року закрито кримінальне провадження у зв`язку встановленням відсутності складу кримінального правопорушення.
20.04.2022 відносно ОСОБА_2 ДОП СП ВП № 1 складено протокол про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 173 КУпАП. Який 25 квітня 2022 року та повторно 23 травня 2022 року направлено до суду.
Постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської обалсті від 27 квітня 2022 року, справу направлено для належного оформлення до ВП № 1.
За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 травня 2022 року провадження у справі № 211/1550/22 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за статтею 173 КУпАП закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення.
Позивач, звертаючись з позовом до суду і обґрунтовуючи свої вимоги не посилається на жоден нормативно-правовий акт, норми якого, на його думку, порушено ГУ НП в Дніпропетровській області, у зв`язку з чим слід стягнути на його користь завдану моральну шкоду.
Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди (статті 1173, 1174 ЦК України).
Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.
Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.
Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.
У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року у справі № 6-440цс16 вказано, що «спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу)».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі».
Виходячи з викладеного та враховуючи зміст заявлених вимог і надані суду докази, позивачем не доведено наявність завданої йому шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями працівників ВП № 1 та заподіяною йому шкодою, що виразилась, на його думку, в душевних хвилюваннях.
Крім того, позивач не позбавлений права звернутись до суду з вимогою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої йому безпосередньо ОСОБА_2 , доводячи його винуватість у цивільному порядку.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Згідно частин першої-третьої статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з його недоведеністю.
Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Оскільки відповідно до пункту 13 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 № 3674-VI, позивач звільнений від сплати судового збору, то він компенсується за рахунок держави.
Керуючись статями 1166, 1167, 1173. 1174 ЦК України, статями 10, 12,13, 81, 141, 263, 265 ЦПК України,суд
відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 повністю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 29 грудня 2022 року

Суддя Н.Г.Середня