Справа № 441/1747/19 Головуючий у 1 інстанції: Яворська Н.І.
Провадження № 22-ц/811/1983/21 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2022 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

Головуючого: судді Мікуш Ю.Р.

Суддів: Приколоти Т.І., Савуляка Р.В.

Секретар Іванова О.О.

розглянувши у письмовому провадженні без участі учасників цивільну справу № 441/1747/19 за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Бориславського Андрія Любомировича на рішення Городоцького районного суду Львівської області від 22 квітня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

23.09.2019 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом про стягнення із ОСОБА_1 49 724,65 грн. матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП та 15 000,00 грн. моральної шкоди, стягнути судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.04.2019 року сталася ДТП за участю автомобілів марки «Фіат Дукато» р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобілем марки « BMW 5251» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_2 .

Автомобіль марки «Фіат Дукато» р.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СК «БРОКБІЗНЕС», якою було частково відшкодовано позивачу матеріальну шкоду за пошкодження ТЗ, а також шкоду спричинену ушкодженням здоров`я. Вартість матеріального збитку завданого пошкодженням автомобіля « BMW 5251» р.н.з. НОМЕР_2 складає 104 537,28 грн.. Сума невідшкодованої матеріальної шкоди із врахуванням утилізації вартості пошкодженого автомобіля після ДТП що становить 19 980,37 грн., із врахуванням відшкодування проведеного СК «БРОКБІЗНЕС» в розмірі 34 762,26 грн. становить 49 724,65 грн. Позивач також зазначає, що внаслідок вини відповідача йому спричинено моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 2 500,00 грн.

Просив позов задоволити в повному обсязі.

Рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 22 квітня 2021 року позовні вимоги задоволено частково.

Вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 49 724,65 грн. матеріальної шкоди, 3 000,00 грн. витрат за експертне дослідження, 2 000,00 грн. моральної шкоди, 2 689,40 грн. сплаченого судового збору, 1 500,00 грн. витрат на правову допомогу- всього 58 914,04 грн.

В решті позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 -адвокат Бориславський А.В.

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального права.

Щодо порушення норм матеріального права зазначає, що ліміт відповідальності страховика визначається умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності укладеного з власником (володільцем) транспортного засобу. На момент ДТП ліміт відповідальності страховика складав 100 000,00 грн. Тому, зобов`язаною особою внаслідок заподіяних в результаті ДТП збитків є страховик ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» із якою відповідач ОСОБА_1 уклав Договір про цивільно-правову відповідальність наземних транспортних засобів з оформленням Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № УР-111243855 від 13.02.2019 року.

Вважає, що відповідач ОСОБА_1 є неналежним відповідачем у відшкодуванні матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП , яка мала місце 24.04.2019 року.

Щодо відшкодування моральної шкоди, посилається на те, що у матеріалах справи відсутній висновок про проведення психологічної експертизи, судом не взято до уваги, що страховик ПАТ «Страхова компанія «Брокбізнес» виплатила позивачу 3458,75 грн. витрат на лікування.

Судові витрати підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог, що становить 256,07 грн.

Просить скасувати оскаржуване рішення суду та закрити провадження у справі.

На виконання вимог ст.360 Цивільного процесуального кодексу України Відзив на апеляційну скаргу суду не надано.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.2 ст.247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 24 04.2019 року відбулася ДТП за участі автомобілів марки «Фіат Дукато» р.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «BMW5251» р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 .

Постановою судді Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП зазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Автомобіль марки «Фіат Дукато» р.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СК «Брокбізнес», якою було частково відшкодовано позивачу матеріальну шкоду за пошкодження транспортного засобу, а також шкоду спричинену ушкодженням здоров`я всього у розмірі 34 762,26 грн. Відшкодування з врахуванням утилізаційної вартості пошкодженого автомобіля « BMW525» після ДТП з врахуванням утилізаційної вартості становить 19 980,37 грн., яке відшкодовано позивачу.

Позивач визначив вартість матеріального збитку завданого йому пошкодженням автомобіля у ДТП в розмірі 104 537,28 грн. Різниця невідшкодованої суми збитку становить 49 794,65 грн., яку позивач просив стягнути з винної особи у ДТП ОСОБА_1 .

Позивач також зазначив, що внаслідок ДТП йому завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 2 500,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 , суд першої інстанції на підставі п.1ч.1 ст.1188 Цивільного кодексу України (далі ЦК) прописав, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В той же час, суд першої інстанції з посиланням на ст.1192 ЦК прописав, що з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки в повному обсязі.

Заподіяння потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас, така ДТП є підставою для виконання договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника- в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Судом першої інстанції з посиланням на правовий висновок Верховного Суду України у постанові від 20 січня 2016 року, прописано, що з огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не має права відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову, заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою він уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Крім цього, як зазначено судом, така позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 15.10.2020 року у справі №755/7666/19, провадження № 61-10010св/20.

Враховуючи те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року, справа №147/66/17 відійшла від правових позицій попередніх висновків Верховного Суду у зазначеній категорії справ, із врахуванням рекомендацій Консультативної ради європейських суддів прописаних у Висновку №11 (2008) про якість судових рішень (пункт 49) зазначено, що судді повинні послідовно застосовувати закон.

Із матеріалів справи встановлено, що 24.04.2019 року біля 15 год. на ділянці дороги Львів-Шегині відбулася ДТП у якій відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «Фіат Дукато» р.н.з. НОМЕР_1 при проїзді нерегульованого перехрестя автодороги Львів-Шегині у м.Городок порушив Правила дорожнього руху, не надав перевагу автомобілю «BMW 5251» р.н.з. НОМЕР_2 позивача ОСОБА_2 , внаслідок чого відбулося зіткнення.

Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 05 червня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України зазначеної ДТП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу.

Згідно висновку експерта № 169 від 02 серпня 2019 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «BMW 5251» р.н.з. НОМЕР_4 складає 258 005,28 грн. Ринкова вартість автомобіля « BMW 5251» до моменту пошкодження складала 104 537,28 грн., що є матеріальною шкодою для позивача.

Згідно висновку експерта утилізаційна вартість вказаного автомобіля після ДТП складає 19 980,37 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фіат Дукато» р.н.з. НОМЕР_1 застрахована у Страховій компанії «БРОКБІЗНЕС» (далі СК «БРОКБІЗНЕС»), яка після настання страхового випадку виплатила позивачу ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 34 762,26 грн. та витрати на лікування в сумі 3 458,75 грн.

Сума невідшкодованої матеріальної шкоди складає 49 724,65 грн.

Стаття 1166 ЦК передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Одним із винятків із цієї загальної норми є страхування цивільно-правової відповідальності.

Страхування-це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами або юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів ( ст.1 Закону України «Про страхування», далі Закон).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору -ст.979 ЦК.

Згідно ст.3 Закону № 1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом №1961-ІУ у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст..3 Закону № 1961,ІУ), постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17).

В Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Отже, Закон спрямований на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком за певні страхові внески.

Тобто, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність.

Згідно з пунктом 3 частини 11 ЦК підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є заподіяння майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.

Винна особа-володілець транспортного засобу має право застрахувати свою відповідальність, передавши обов`язок відшкодування шкоди, спричиненої за участю його транспортного засобу, страховій компанії (страховику).

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

У випадку, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавала шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавала шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 ст.22 Закону).

Матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 уклав з ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» Договір про цивільно-правову відповідальність власників наземних транспортних засобів, з оформленням Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-111243855 від 13.02.2019 року.

Страхові суми за внутрішніми договорами обв`язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлені у розмірі: за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю-200 000,00 грн. на одного потерпілого незалежно від кількості потерпілих;

За шкоду, заподіяну майну потерпілих-100 000,00 грн. на одного потерпілого, але не більше 500 000 грн. за одну страхову подію.

Враховуючи те, що ПАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» повернула позивачу ОСОБА_2 відшкодування матеріальної шкоди та відшкодування шкоди здоров`ю в розмірі 34 762,37 грн., утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля становить 19 980,37 грн., тому невідшкодована частина збитків становить 49 724,65 грн.

Враховуючи вище наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про альтернативне право потерпілого в цій справі обирати особу, до якої можна звернутись із вимогою про виплату відшкодування, є помилковою.

Апеляційним судом встановлено, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц п.59); від 03 жовтня 2018 року у справі № 760 /15471/15-ц зазначала, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Згідно зі статтею 26-І Закону № 1961-ІУ страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-ІУ.

Відповідно до ч.1 п.4 ст.376 ЦПК підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: п.4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст. 268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.2; 376 ч.1 п.4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бориславського А.Л. задоволити.

Рішеннгя Городоцького районного суду Львівської області від 24 квітня 2021 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні його позовних вимог до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, в порядку визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк