Єдиний унікальний номер: 357/1326/22
Провадження № 2/379/189/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27 липня 2022 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Музиченко О. О.,

з участю секретаря судового засідання Бакал О. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Позов обґрунтовує тим, що 16.07.2021 між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від нього 39545 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок та зобов`язувався повернути борг у строк до 10.08.2021. На підтвердження укладання дговору позики відповідач ОСОБА_2 власноручно написав розписку. Відповідач не виконав свого зобов`язання і до цього часу не повернув борг, а тому позивач звернувся до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму боргу за договором позики у розмірі 39545,00 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у сумі 992,40 грн (а.с.1, 2).

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2022 справа була передана за підсудністю до Таращанського районного суду Київської області (а.с.22, 23).

Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 04.07.2022 відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання на 27.07.2022 (а.с.36, 37).

В судове засідання 27.07.2022 позивач ОСОБА_1 не з`явився; про день, час і місце розгляду справи повідомлений належно і завчасно (а.с. 45). 27.07.2022 до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Чорного О.В. з проханням розглянути дану справу без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.47-51).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належно і завчасно згідно вимог чинного законодавства: в матеріалах справи міститься рекомендоване поштове відправлення суду з відміткою про його особисте отримання відповідачем 07.07.2022 (а.с.46).

Отже, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 повідомлений про розгляд справи, призначений на 27.07.2022 року, належно і завчасно відповідно до вимог статті 128 ЦПК України. Жодних заяв чи клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позовну заяву відповідач до суду не подавав.

Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3)відповідач не подав відзив; 4)позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 не з`явився в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не повідомивши суду про поважність причини неявки та не надавши відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, - суд вважав за необхідне провести заочний розгляд даної справи.

Ухвалою суду від 27 липня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи і ухвалення рішення при заочному розгляді справи проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Перевіривши викладені у позовній заяві обставини, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступні фактичні обставини та визначено зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що 16.07.2021 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 кошти в сумі 39545 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок, які зобов`язувався повернути трьома частинами: 28.07.2021 20000 грн, 05.08.2021 10000 грн, та 10.08.2022 9545 грн, що стверджується власноручно складеною розпискою відповідача, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Доказів на підтвердження факту повернення відповідачем ОСОБА_2 коштів за розпискою суду не надано.

Поняття та регулювання позикових відносин і договору позики визначаються положеннями глави 71 Цивільного кодексу України.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст. 626 ЦК України договір є одностороннім, якщо одна сторона бере на себе обов`язок перед другою стороною вчинити певні дії або утриматися від них, а друга сторона наділяється лише правом вимоги, без виникнення зустрічного обов`язку щодо першої сторони.

При цьому, згідно ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визнані умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Договір в силу приписів ст. 638 ЦК України є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. (ч.1 ст.207 ЦК).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16.

У постанові від 08.07.2019 у справі №524/4946/16-ц Верховний Суд зазначив, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, повинна містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням його повернення і дати отримання коштів.

З аналізу вищенаведеного вбачається, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Згідно ч.3 ст. 254 ЦК України строк, що визначений місяцями, спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Отже, суд висновує, що написання і підписання відповідачем 16.07.2021 боргової розписки із зобов`язанням повернути позивачу борг трьома частинами: 28.07.2021, 05.08.2021 та 10.08.2021 тобто, останню частину до 10.08.2021, свідчить про те, що при укладенні договору позики сторонам позикових відносин були цілком зрозумілі всі його умови і сторони вважали такі умови справедливими щодо себе.

В постанові від 22.08.2019 у справі № 369/3340/16-ц (ЄДРСРУ № 83836261) Верховний Суд вказав, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником позикодавцеві за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору і зміст умов договору, так і факт отримання боржником від позикодавця певної грошової суми. При цьому факт отримання коштів в борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можна встановити, що відбулася передача певної суми коштів від позикодавця до позичальника.

Зі змісту представленої позивачем розписки вбачається, що вона була складена відповідачем після отримання останнім грошових коштів, про що свідчить формулювання: «Я, ОСОБА_2 , … отримав у борг від ОСОБА_1 … сума 39545,00 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять гривень), які зобов`язан повернути ОСОБА_1 трьома частинами: 28 липня 2021 20000 гр, 05 серпня 2021 10000 гр, 10 серпня 2021 9545 гр. 16.07.2021 (підпис) ОСОБА_2 ».

На підставі наведеного суд приходить до висновку про те, що представлена позикодавцем позивачем ОСОБА_1 розписка підтверджує як факт укладення договору позики, так і факт отримання відповідачем від позивача обумовленої у розписці грошової суми.

За умовами договору позики відповідач взяв на себе зобов`язання повернути борг трьома частинами: 28 липня 2021 року 20000 грн, 05 серпня 2021 року 10000 грн та 10 серпня 2021 року 9545 грн, тобто повернення останньої частини боргу повинно було відбутися 10.08.2021, що чітко обумовлено у розписці.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Оригінал боргової розписки наявний у матеріалах справи і досліджений судом (а.с.7).

Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання відповідачем не виконане і позика не повернута. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 02.09.2020 року (справа № 569/24347/18), від 26.09.2018 року (справа №483/1953/16-ц), від 31.10.2018 року (справа №707/2606/16-ц).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Оскільки строк повернення позики за розпискою закінчився, а відповідач ОСОБА_2 свого зобов`язання за договором позики не виконав і не повернув позивачу борг, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_2 суми боргу за договором позики від 16.07.2021 у розмірі 39545,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За положенням ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

За положеннями ч.ч. 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, даючи оцінку зібраним доказам по справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, - у даному випадку при повному задоволенні позовних вимог з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору в сумі 992,40 грн (а.с.8).

На підставі викладеного, керуючись статтями 202, 207, 254, 509, 525, 526, 533, 545, 610, 626-628, 638, 640, 1046-1049 ЦК України, статями 2, 5, 10, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263-265, 273, 280-283, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики від 16 липня 2021 року у розмірі 39545 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок п`ять) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, що може бути подана ним протягом тридцяти днів з дня проголошення заочного рішення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складання у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий 27.05.2015 Білоцерківським РВ Управління ДМС України в Київській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , паспорт громадянина України № НОМЕР_4 виданий 04.12.2020 Білоцерківським РВ Управління ДМС України в Київській області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 27.07.2022.

Суддя Таращанського районного суду Київської області Ольга МУЗИЧЕНКО