Справа № 539/2689/22
Провадження № 2-з/539/37/2022
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Просіної Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Ковтун І.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Сердолік ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення,

встановив:

В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Сердолік ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення.

15.12.2022 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, у якій позивач просить вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ТОВ Фірма «Сердолік ЛТД» та заборонити іншим особам вчиняти бідь-які дії щодо вказаного приміщення.

Вимоги заяви мотивовано тим, що ТОВ Фірма «Сердолік ЛТД» перебуває в стані ліквідації та приміщення може бути відчужено на користь третіх осіб, що в подальшому може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вивчивши зміст заяви про забезпечення позову, додатки до неї та матеріали справи, приходжу до висновку про те, що вказана заява не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до положень ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1, 6, 7 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем заявлено вимоги: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 7179, 45 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 48 572, 32 грн. Загалом майнові вимоги позивача до відповідача складають 55 751, 77 грн.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

У даному випадку, на переконання суду, забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення, розташоване у м. Лубни, є об`єктивно неспівмірним із позовними вимогами матеріального характеру, які складають 55 751, 77 грн.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що відповідач не має прибутку або його матеріальне становище є незадовільним і тому у разі задоволення або часткового задоволення позову виконання рішення суду про стягнення грошових коштів буде істотно ускладнене чи унеможливлене без застосування арешту до нерухомого майна відповідача, матеріали справи не містять.

Крім того, приймаючи рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд виходить з того, що позивачем не наведене жодних даних стосовно існування будь-якої імовірності відчуження нерухомого майна відповідача, спрямованої на уникнення виконання в подальшому рішення суду у разі задоволення або часткового задоволення позовних вимог.

За таких обставин у суду відсутні належні та достатні підстави вважати, що не накладення арешту на нерухоме майно може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 353-355 ЦПК України,

постановив:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ТОВ Фірма «Сердолік ЛТД» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь період затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Суддя Я.В. Просіна