КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м. Київ

Справа № 761/4267/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/6798/2022

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Андрієнко А.М., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва постановлену під головуванням судді Мальцева Д.О. 08 лютого 2022 року, за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський Олександр Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6736 від 16 вересня 2021 року вчинений приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» суми в розмірі 998500 грн.

Одночасно з подачею позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 6736 від 16 вересня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. щодо стягнення ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми в розмірі 998500,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвала суду мотивна тим, що позивачем не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення

Не погодився з вказаною ухвалою суду позивач, його представником - адвокатом Ковальовим В.М. подано апеляційну скаргу, в якій він посилається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, просить про її скасування та застосування заявлених заходів забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги сторона позивача вказує, що суд безпідставно застосував положення ч.6 ст.43 ЦПК України та як наслідок дійшов помилкового висновку щодо повернення заяви про забезпечення позову, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, та внаслідок їх застосування буде лише призупинено виконання, а тому забезпечувати збитки відповідача немає потреби. Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не врахував вже усталену судову практику Верховного Суду.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що у лютому 2022 року до суду першої інстанції надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарський Олександр Володимирович, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовних вимогах позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №6736 від 16 вересня 2021 року вчинений приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми в розмірі 998500,00 грн.

Одночасно з подачею позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій він просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 6736 від 16 вересня 2021 року вчиненого приватним нотаріусом КМНО Сазоновою О.М. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми в розмірі 998500,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику, на підставі п.6 ч. 1 ст. 151 ЦПК України, так як позивачем не вказано пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Порядок та підстави забезпечення позову врегульовані окремою главою 10 ЦПК України, ч. 2 ст. 149 якої передбачає, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 151 ЦПК України визначені вимоги щодо форми та змісту заяви про забезпечення позову.

Зокрема, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Аналіз ч. 10 ст. 153 ЦПК України свідчить, що єдиною законодавчо закріпленою підставою для повернення заявнику його заяви про забезпечення позову є недодержання вимог, які визначені ст.151 цього Кодексу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 20 серпня 2020 року у справі № 910/6503/19 вказав, що ч.1ст.141 ГПК України передбачено право, а не обов`язок суду вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), а тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить пропозиції щодо зустрічного позову, не є порушенням норм ст. ст. 139, 140 ГПК України.

Аналогічні правові позиції, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 лютого 2019 року у справі №924/789/18, від 18 червня 2019 року у справі №904/661/19, від 11 червня 2019 року у справі №916/2933/18, від 14 серпня 2019 у справі №910/3802/18, від 10 жовтня 2019 року у справі №916/1572/19.

ЦПК України містить аналогічні з ГПК України норми щодо застосування заходів забезпечення позову, а тому апеляційний суд вважає, що дана практика Верховного Суду може бути врахована.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зробив наступний висновок. Враховуючи, що 03 червня 2019 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Мойсеєнко Д.П. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 40, виданого 06 серпня 2018 року, про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на суму стягнення у розмірі 50000, 00 грн, а позивач оскаржує такий виконавчий напис в судовому порядку шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, через те, що вважає, що такий виконавчий напис здійснено з порушенням норм чинного законодавства, - існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача (у разі задоволення позову), за захистом яких він звернувся до суду.

Верховний Суд в постанові від 16 вересня 2020 року у справі №757/395/19-ц зазначив, оскільки суд першої інстанції заяву про забезпечення позову по суті не розглядав, а повернув її заявнику, то ухвалення судового рішення по суті апеляційним судом за наслідком розгляду такої заяви виходить за межі повноважень апеляційного суду.

З наведених обставин справи вбачається, що єдиною підставою для повернення заяви про забезпечення позову судом визначено - не зазначення у заяві пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Апеляційний суд не може погодитись з даним висновком суду першої інстанції, виходячи з такого.

Так, порядок застосування інституту зустрічного забезпечення врегульовано приписами ст. 151 ЦПК України, відповідно до якої суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Однак, розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Виходячи із зазначених вимог господарського процесуального законодавства, застосування заходів зустрічного забезпечення позову за зверненням особи, якою подано заяву про забезпечення позову, є правом суду. Разом з тим, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє права іншої сторони звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову

За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково повернуто заяву про забезпечення позову у даній справі на підставі ч. 10 ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи викладене, доводи, викладені в апеляційній скарзі, що ухвала суду першої інстанції про повернення заяви про забезпечення позову постановлена з порушенням норм процесуального права знайшли своє підтвердження.

У вимогах апеляційної скарги позивач просить про застосування апеляційним судом запропонованих ним заходів забезпечення позову, однак суд першої інстанції заяву про забезпечення позову по суті не розглядав, а повернув її заявнику, то ухвалення судового рішення по суті апеляційним судом за наслідком розгляду такої заяви виходить за межі повноважень апеляційного суду.

А тому за наслідками розгляду апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що ухвала суду підлягає до скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду питання про забезпечення позову до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 08 лютого 2022 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: А.М. Андрієнко

Н.В. Поліщук