29.07.2022 Єдиний унікальний номер 205/3715/20
Єдиний унікальний номер 205/3715/20
Провадження № 2/205/1495/22
УХВАЛА

29 липня 2022 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Приходченко О.С.

при секретарі Король Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі без повідомлення учасників справи заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому по справі по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Тетяна Миколаївна про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М. про визнання заповіту недійсним.

27 липня 2022 року ОСОБА_1 було подано заяву про відвід головуючому судді, в обґрунтування заяви вона посилається на те, що суддею Приходченко О.С. підготовче засідання за участі сторін жодного разу проведено не було. Розгляд клопотань не можна вважати відкритим, оскільки про дату та часу засідань сторони повідомлені не були, ухвали за результатами розгляду вручені не були, а отримані лише в суді, в реєстр їх було направлено із затримкою. Судом зазначено, що за подання заяви про виклик і допит свідків має бути сплачений судовий збір, проте, у відповідача відсутні складнощі із доставленням свідків до суду. Про закриття підготовчого провадження їй відомо не було. Зазначила, що заяви про проведення підготовчого засідання стосувалися лише розгляду клопотань позивача про витребування доказів. Постановлення судом ухвал про допит свідків, заявлених стороною позивача, а також призначення судової психіатричної експертизи, та їх ухвалення одноособово позбавило заявника її процесуальних прав. Крім того, зазначила, що позивач ОСОБА_2 повідомила їй, що вона має упевненість у задоволенні позовних вимог, оскільки питання вже вирішено. Вважає, що дії судді викликають сумнів в його неупередженості.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді (ч. ч. 1-3, 7, 8 ст. 40 ЦПК України).

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення по справі «Білуха проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Стосовно об`єктивного критерію слід визначити чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Водночас, несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (рішення «Кастілло Альгар проти Іспанії»).

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки суддів, відповідно до яких об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Крім того, згідно Кодексу суддівської етики та пункту 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Щодо об`єктивного критерію слід визначити, окремо від поведінки головуючого у справі судді, чи існували переконливі факти, які б могли свідчити про його безсторонність. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими («Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44); та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 07 серпня 1996 року, п. 58).

В провадженні судді Приходченко О.С. перебуває цивільна справа № 205/3715/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міхеєва Т.М. про визнання заповіту недійсним.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З вказаної заяви про відвід вбачається, що відвід головуючому судді Приходченко О.С. пов`язується з незгодою заявника з процесуальними рішеннями судді, постановленими в по справі.

Таким чином, суд вважає, що незгода відповідача з процесуальними рішеннями судді не можуть бути підставою для задоволення відводу.

Щодо тверджень відповідача, що підготовчі засідання не було проведено за участі сторін, що свідчить про упередженість судді, не відповідає дійсності, оскільки сторонами через канцелярію суду були надані заяви, в яких вони просили проводити підготовчі засідання без їх участі та без технічної фіксації (а.с. 43, 50, 85, 86, 101, 102, 107, 108, 121, 122, 160, 161). Посилання, що заяви ОСОБА_1 стосувалися лише розгляду клопотань позивача про витребування доказів, є неспроможним, оскільки суд не може здійснювати судочинство вибірково.

Посилання ОСОБА_1 у своїй заяві на те, що судом призначено проведення судової психіатричної експертизи, що свідчить про прихильність до сторони позивача та про розгляд справи на її користь, не відповідає дійсності, оскільки ухвалу про призначення судової психіатричної експертизи не постановлено, клопотання позивача про призначення судової експертизи не розглядалося. У разі незгоди заявника із запропонованими стороною позивача на вирішення експерта питаннями, відповідач має процесуальне право запропонувати питання на свій розсуд.

Щодо ознайомлення з матеріалами справи, і відсутністю в матеріалах справи, на її думку, процесуальних документів або матеріалів справи не може бути свідченням упередженості судді у розгляді справи, оскільки оформлення матеріалів справи, не є посадовими обов`язками судді та не віднесено до його компетенції.

З приводу заперечень ОСОБА_1 , що судом неправомірно було повернуто їй клопотання про виклик і допит свідків, оскільки оплаті судовим збором підлягає заява про забезпечення доказів та у неї відсутні труднощі із приводом свідків до суду, то відповідно до приписів ч. 2 ст. 116 ЦПК України способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів, про що мало би бути достеменно відомо адвокатові відповідача ОСОБА_1 . Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в акті виконаних послуг від 10 лютого 2022 року, підписаного заявником, адвокатом відповідача включено послугу «розшук свідка», вартість надання якої зазначено у розмірі 10 000 грн. (а.с. 179), що свідчить про наявність труднощів сторони відповідача у наданні доказів.

Разом з тим, твердження про те, що суд проявляє упереджене ставлення спростовується матеріалами справи тому, що ухвалу про відкриття провадження відповідачем було отримано 22 червня 2020 року, про що нею особисто зазначено у відзиві на позовну заяву (а.с. 41-42), провадження у справі відкрито 05 червня 2020 року, підготовче провадження було закрито судом 15 червня 2022 року, тобто ОСОБА_1 мала нагоду для заявлення клопотань про витребування доказів та надання доказів протягом двох років, проте, належним чином своїми правами не скористалася, що може свідчити лише про намагання сторони відповідача затягувати розгляд справи понад встановлені ЦПК України строки.

Посилання заявника на той факт, що ОСОБА_2 було заявлено про те, що нею, нібито, вирішені питання в суді жодним доказом не підтверджується, а є намаганням сторони відповідача дискредитувати суд.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості чи об`єктивності при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, оскільки передбачені ст. ст. 36, 37 ЦПК України підстави для відводу судді відсутні, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

За таких обставин, у задоволенні заяви про відвід судді Приходченко О.С. заявникові слід відмовити.

Оскільки обґрунтованих підстав для відводу судді заявником не наведено, і доводи заявника щодо відводу із вказаного приводу носять характер суб`єктивних припущень, суд вважає, що відвід є необґрунтованим, а тому вирішення питання про відвід судді має здійснюватися суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36-40, ч. 1 ст. 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 визнати необґрунтованою.

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Приходченко О.С. передати до канцелярії Ленінського районного суду м. Дніпропетровська для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід, у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвалу може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: