Справа № 369/8842/21
Провадження №2/369/1550/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2022 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/8842/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, державний реєстратор Мурашко Ольга Володимирівна, про скасування рішення та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, державний реєстратор Мурашко Ольга Володимирівна, про скасування рішення та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення.

З метою забезпечення позову позивачем було подано заяву про забезпечення позовних вимог.

В обґрунтування заяви про забезпечення позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, державний реєстратор Мурашко Ольга Володимирівна, про скасування рішення та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення.

Заявник у поданій заяві зазначає, що представники відповідача намагаються здійснити дії щодо зняття його та його неповнолітньої дочки з реєстрації місця фактичного проживання. Вважає, що заходи забезпечення позову суттєво не вплинуть на права ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» на час розгляду справи, однак у випадку задоволення позову, виключать повторні дії щодо реєстрації місця проживання.

На підставі вищенаведеного, заявник просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо зняття з реєстрації ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та неповнолітню ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання законної сили рішенням суду по суті спору.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.150 Цивільного процесуального кодексу України позов забезпечується шляхом забороною вчиняти певні дії.

Виходячи з зазначених норм чинного законодавства України, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 6 вказаної Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вживати негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до ч. 1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує на необхідність дотримання принципу справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (у справі "Спорронг і Льоннрот проти Швеції", "Джеймс та інші проти Сполученого королівства") положення статті 1 Першого протоколу містять три окремих правила, які не застосовуються окремо: перше правило проголошує принцип мирного володіння майном, друге стосується позбавлення майна і визначає певні умови для визнання втручання у власність правомірним, третє правило визнає за державами контролювати використання майна за наявності певних умов для цього. Також, щоб зробити висновок, чи відповідає певний захід втручання в право власності принципу правомірного та допустимого втручання, слід оцінити, чи є захід законним, чи переслідує втручання суспільний інтерес, чи є такий захід пропорційним переслідуваним цілям.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Так, зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач оспорює законність набуття відповідачем права власності на спірний житловий будинок та просить скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 57878972 від 27 квітня 2021 року.

Відповідно до ст.ст. 317, 329 ЦК України ТОВ «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій» як власник спірного будинку має усі повноваження щодо розпорядження ним в будь-який час на свій розсуд. В разі відчуження ним будинку позивач не зможе захистити своє порушене, на його думку, право шляхом вирішення цього спору судом.

В зв`язку з цим, суд ухвалою від 01 липня 2021 року забезпечив цей позов шляхом накладенням арешту на спірний будинок. Водночас, цей захід унеможливлює вчинення будь-яких дій щодо відчуження майна, вчинення нотаріальних та реєстраційних дій щодо спірного будинку.

Між тим, суд не вбачає підстав для задоволення вказаної заяви з огляду на те, що позивач просить забезпечити позов у визначений ним спосіб без надання жодних доказів того, що в разі невжиття заходів забезпечення може бути утрудненим та неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позову, зважаючи на зміст позовних вимог.

Таким чином, заявником не наведено і судом не встановлено, що невжиття таких заходів забезпечення позову про які ним заявлено може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду у цій справі, тому в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Так, предметом даного позову є вимога колишнього власника майна до особи, яка набула право власності на спірне майно. Правомірність такого набуття не спростована, допоки спір про право між сторонами не буде вирішений судом.

У той же час заходи забезпечення позову, про які просить позивач стосуються заборони здійснення будь-яких дій щодо зняття з реєстрації позивача та членів його сім`ї. Наклавши таку заборону, суд фактично констатуватиме неправомірність володіння спірним майном Відповідачем, що може мати місце тільки за наслідками вирішення спору по суті.

Отже, такий захід забезпечення позову очевидно є неспівмірними з предметом заявлених у справі позовних вимог, є невиправданим надмірним обмеженням прав власника на спірне майно. Встановлення чи невстановлення цих заходів забезпечення позову ніяк не впливає на можливість виконання судового рішення в разі задоволення позову про скасування рішення про державну реєстрацію права власності та припинення права власності відповідача.

Посилання позивача на те, що зняття з реєстрації нинішніх мешканців будинку призведе до необхідності докладати додаткових зусиль щодо поновлення реєстрації місця проживання, суд не приймає з огляду на те, що зняття з реєстрації або виселення з іпотечного майна може бути проведено лише в судовому порядку.

Так, Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин виникнення, зміни чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, свідоцтва про смерть. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю.

Одночасно суд роз`яснює, що ця відмова не позбавляє заявника на повторне звернення до суду із заявою про забезпечення позову в порядку встановленому ЦПК України, з урахуванням аргументів, вказаних в мотивувальній частині ухвали.

За таких обставин, аналізуючи вищевикладені обставини, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд приходить до висновку, що вказана заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає, оскільки на даний час судом не встановлено, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову, а також заявником належним чином не обґрунтовано свої вимоги щодо забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі №369/8842/21 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Фонд гарантування інвестицій», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Виконавчий комітет Броварської міської ради Броварського району Київської області, державний реєстратор Мурашко Ольга Володимирівна, про скасування рішення та записів про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на об`єкт нерухомого майна, на яке було звернуто стягнення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.О. Фінагеєва