Справа № 283/3113/21
Провадження №2/283/304/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26 грудня 2022 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Кравць Л.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 в якому вказав (а.с. 3-5), що останній є приватним підприємцем. У даного підприємця позивач працював водієм з 11.05.2016 року по 13.11.2020 року. Однак при звільненні відповідач не виплатив йому заробітну плату за жовтень-листопад 2020 року та грошову компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за період 2017-2020 роки. У зв?язку з цим просить стягнути з відповідача:

- заробітну плату за жовтень-листопад 2020 року в розмірі 6037 гривень 69 копійок;

- компенсацію за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2017-2020 роки в розмірі 10902 гривні 11 копійок;

- моральну шкоду завдану затримкою розрахунку в розмірі 2000 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав, які вказані в позовній заяві.

Відповідач надіслав до суду відзив в якому вказав, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 17.09.2021 року позивачу вже було відмовлено в задоволенні аналогічного позову за безпідставністю. У зв?язку з цим просив закрити провадження у справі (а.с. 32-34).

Ухвалою суду від 11.02.2022 року провадження у справі було закрите (а.с. 40).

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10.05.2022 року ухвала Малинського районного суду від 11.02.2022 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 65-67).

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю з наступних підстав.

Згідно наказу приватного підприємця ОСОБА_2 № 1 від 11.05.2016 року ОСОБА_1 був прийнятий на посаду водія з 11.05.2016 року з посадовим окладом 1500 гривень (а.с. 10). 13.11.2020 року ОСОБА_2 видав наказ № 1, яким звільнив ОСОБА_1 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України (а.с. 11). В день звільнення ОСОБА_1 були виплачені: заробітна плата за жовтень 2020 року в розмірі 4066 гривень, заробітна плата за листопад 2020 року в розмірі 1972 гривні та компенсація за невикористані дні щорічної основної відпустки за період з 11.05.2019 року по 13.11.2020 року в розмірі 4675 гривень. Дані обставини підтверджуються платіжними відомостями (а.с. 18, 20, 22) та відповідними розрахунками (а.с. 19, 21, 23).

Крім того з наданих платіжних відомостей (а.с. 12, 14, 16) та відповідних розрахунків (а.с. 13, 15, 17) вбачається, що відповідачу були оплачені відпустки за періоди: з 11.05.2016 року по 11.05.2017 року, з 11.05.2017 року по 11.05.2018 року, з 11.05.2018 року по 11.05.2019 року. Дані відпустки були оплачені відповідно 14.02.2017 року, 13.02.2019 року та 12.02.2020 року.

Підписи на вищевказаних платіжних відомостях позивач вважає підробленими, а тому заявив клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Суд задовольнив клопотання позивача, а тому витребував оригінали платіжних відомостей (а.с. 73, 79, 88), відібрав експериментальні зразки почерку позивача (а.с. 89) та призначив почеркознавчу експертизу (а.с. 92-93).

12.08.2022 року експерт направив до суду клопотання про надання вільних зразків почерку позивача (а.с. 99-100). У випадку ненадання вільних зразків вказав, що проведення експертизи неможливим.

За таких обставин суд відновив провадження у справі та призначив судове засідання на 10.10.2022 року (а.с. 105). На вищевказану дату позивач не з?явився. У зв?язку з цим суд відклав розгляд справи на 09.11.2022 року (а.с. 106). Від позивача надійшло клопотання в якому від вказав про неможливість з?явитись в судове засідання на 09.11.2022 року та просив відкласти судове засідання (а.с. 107). Відтак наступне судове засідання було призначене на 26.12.2022 року (а.с. 108).

В судовому засіданні суд оголосив клопотання експерта про необхідність надання вільних зразків почерку позивача, однак позивач жодних клопотань, пов?язаних з наданням даних зразків чи їх витребуванням не заявив. Суд в даному випадку, відповідно до ст. 13 ЦПК України, не має права самостійно збирати докази, а тому розглядає справу на підставі доказів, які надані сторонами.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Позивач не надав доказів того, що вищевказані кошти не були йому виплачені, або були виплачені в менших розмірах ніж передбачено законодавством, а тому суд відмовляє позивачу у стягненні заробітної плати за жовтень-листопад 2020 року в розмірі 6037 гривень 69 копійок та компенсації за невикористані дні основної щорічної відпустки за 2017-2020 роки в розмірі 10902 гривні 11 копійок за безпідставністю.

Крім того, відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач виплатив позивачу всі належні йому суми та не порушив трудові права позивача.

За таких обставин суд також відмовляє позивачу за безпідставністю у стягненні моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується вимогами ЦПК України та пунктом 1 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнений від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення заробітної плати. За інші позовні вимоги позивач сплатив судовий збір в розмірі 908 гривень. Однак суд не відшкодовує позивачу дану суму судового збору, оскільки позивачу повністю відмовлено в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 217-265 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. ст. 116, 2371Кодексу законів про працю України,-

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне рішення складене 30.12.2022 року.

Суддя: А. О. Тимошенко