Номер провадження: 22-ц/813/565/22
Головуючий у першій інстанції Кузнецова В. В.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2022 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії:

головуючого судді - Сєвєрової Є.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.,

за участю секретаря - Малюти Ю.С.,

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідач - ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року у складі судді Кузнецової В.В.,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування збитків та моральної шкоди.

09.09.2021 позивачі звернулися до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1205359.7.

Заява обґрунтована тим, що позивачі ставлять питання щодо відшкодування з відповідача матеріальної шкоди, яка складає 540 606,59 грн та просять стягнути моральну шкоду у розмірі 30 000 грн. На сьогоднішній день відповідач здійснює дії з продажу своєї квартири, що підтверджується фотографіями з сайту агентства нерухомості « Атлант ». Вчинення відповідачем дій з продажу свого єдиного майна - квартири може істотно ускладнити виконання рішення суду та позбавить позивачів ефективного захисту своїх порушених прав, за захистом яких вони звернулися до суду.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року заяву задоволено. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 71,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1205359.7.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_4 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить її скасувати та ухвалити нове, яким у задоволені заяви про забезпечення позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що згідно з інформаційною довідкою №245467961 від 23.02.2021, квартира №12 належить на праві приватної власності ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2005. Доводи позивачів про те, що апелянту належить 1/4 частка квартири №12 , є припущенням, що не підтверджується жодними доказами. Доводи позивачів про те, що квартира №12 належить апелянту лише тому, що він є сином померлої ОСОБА_5 , ґрунтуються на припущеннях та жодними доказами не підтверджуються.У зв`язку з недоведенням обставин, визначених ч. 2 ст. 149 ЦПК України, у суду були відсутні підстави забезпечувати позов шляхом накладення арешту на квартиру №12 , власником якої є особа, що не приймає участь у справі. Подані представником позивачів фотознімки не є допустимими доказами, оскільки жодним чином не засвідчені, відсутня інформація про особу, у якої перебувають оригінали таких доказів. Наведене ставить під сумнів їх достовірність. З фотознімку оголошення про продаж квартири не вбачається ані номер будинку, ані номер квартири. Окрім того, оголошення не містить ані електронної адреси сайту чи веб-сторінки, на якій воно було розміщено, ані дату створення такого оголошення.Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд мав встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, встановити імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.Враховуючи наведене, вбачається, що квартира №12 не підлягає витребуванню у апелянта або іншої особи та передачі позивачам, а предмет спору взагалі не стосується майнових прав на нерухоме майно. Також за рахунок квартири №12 не може у майбутньому виконуватись рішення суду, оскільки вона належить особі, яка не приймає участь у справі. Окрім того позивачами не обґрунтовано, а судом не встановлено, яким чином відсутність арешту квартири №12 , яка не належить апелянту, утруднить виконання рішення суду у майбутньому.Додатково повідомляє, що апелянт не є належним відповідачем по справі. Саме ОСОБА_6 є особою, що ймовірно має відшкодувати шкоду, завдану позивачам (за умови доведення ними обставин, що входять до предмету доказування).

23.11.2021 позивачі надали до суду відзив на апеляційну скаргу та просять суд залишити ухвалу суду без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що вони випадково дізнались про мету відповідача продати квартиру, випадково побачили і поспілкувались (у присутності свідка) із співробітником агентства нерухомості « Атланта » і потім на сайті змогли побачити оголошення про продаж квартири відповідача, в зв`язку із чим звернулись до суду з заявою про забезпечення позову. Позивачі вказують на те, що відповідач не має постійного заробітку, раніше притягався до адміністративної відповідальності за скоєння ДТП у стані алкогольного сп`яніння, а сума збитків, які завдані позивачам його незаконними діями становить 570606 грн, що є дуже суттєвою сумою. У випадку задоволення позовних вимог, у відповідача відсутні грошові кошти в такому розмірі та нема іншого майна, на яке за законом можна звернути стягнення при виконанні рішення суду. Таким чином, рішення суду не буде виконано, збитки позивачів не будуть відшкодовані, а їх порушені права - реально відновлені.Єдиним засобом можливого виконання рішення суду є продаж квартири з торгів, якщо до цього часу відповідач не зможе її продати. Незважаючи на неодноразові звертання до відповідача про мирне врегулювання спору, відповідач відмовився від такого врегулювання і у будь-який спосіб намагався затягнути розгляд справи з метою відчуження своєї нерухомості та уникнення реальної відповідальності за свої дії. Відповідачем або його представником не надано жодного документа, який би свідчив, що відповідач не є власником квартири, крім того, ні до позивачів, ані до суду не надходило жодної заяви від будь-якої третьої особи, яка б заявляла свої права на квартиру, підтверджуючи це документами на право власності.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не заявили, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу без участі сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи, наведенні в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Як зазначено в Постанові Пленуму N 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", забезпечення позову допускається в будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права, яких можуть бути порушені у зв`язку з застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Цивільній процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено виконання рішення при задоволенні позову. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав та законних інтересів. При цьому, ухвалою про забезпечення позову не може вирішуватися спір по суті.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Право кожного на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов`язків цивільного характеру передбачено і п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2 ЦПК України.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Вбачається, що між сторонами виник спір про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої позивачам внаслідок гасіння пожежі, яка сталася у квартирі відповідача за адресою: АДРЕСА_3 .

Загальний розмір матеріальних збитків, який просять позивачі стягнути з відповідача, становить 540 606,59 грн. та моральна шкода у розмірі 30 000 грн.

Відповідач є спадкоємцем квартири за адресою: АДРЕСА_3 .

Як вбачається з договору купівлі-продажу від 20.09.2021, останній 20.09.2021 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказане нерухоме майно та згідно з цим договором здійснив відчуження квартири.

Отже, доводи апелянта про те, що останньому в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_5 належить ј частина квартири є неспроможними.

Водночас зазначені обставини лише доводять наміри відповідача у випадку ухвалення рішення про задоволення позову ухилитися від його виконання.

За таких обставин суд першої інстанції з урахуванням предмету позову та співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складений 20.12.2022

Головуючий:

Судді: