Номер провадження: 22-ц/813/4063/22
Справа № 658/4072/15-ц
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2022 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 658/4072/15-ц

Провадження номер: 22-ц/813/4063/22

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Зеніної М.О.,

учасники справи:

- позивач - Публічне акціонерне товариство комерційний банк«ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є - акціонерне товариство«ПРАВЕКС БАНК»,

- відповідачі 1) ОСОБА_1 , 2) ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є - акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою адвоката Курило Вікторії Григорівни, діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси, ухвалене у складі судді Леонової О.С. о 12 годині 21 хвилині 06 липня 2021 року, повний текст складений 16 липня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

2.1 Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є - акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», (далі Банк) звернулося до Каховського міськрайонного суду Херсонської області з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року (далі Кредитний договір) станом на 29.05.2015 року в розмірі 73 449,05 долара США, з яких: - заборгованість за кредитом 49 122,00 долара США; - заборгованість за процентами 24 327,00 долара США.Також Банк просить стягнути солідарно з відповідачів судовий збір у сумі 24 162,06 грн..

Банк обґрунтовує свої вимоги тим, що 12.10.2007 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений вищевказаний кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 50 000,00 доларів США, строком до 12.10.2032 року., зі сплатою відсотків у розмірі 11,3% річних.

Позичальник зобов`язався погашати кредит щомісяця до 10-го числа наступного місяця, відповідно до Графіка погашення кредиту (Додаток №2 до кредитного договору).

У забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 12.10.2007 р. було укладено договір поруки, за яким остання зобов`язалася перед позивачем у повному обсязі, солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів танеустойки. Термін дії поруки до 12.10.2035 року.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а відповідач ОСОБА_1 здійснив часткові платежі з погашення кредиту, сплаті відсотків, у зв`язку з чим станом на 29.05.2015 р. він має заборгованість у загальному розмірі 110 963,22долара США, яка складається з: - заборгованість за кредитом 49 122,00 долара США.; - заборгованість за відсотками 24 327,05 долара США; - заборгованість з пені за несвоєчасне повернення кредиту 25 046,22 долара США; - заборгованість по пені за несвоєчасне повернення відсотків 12 467,95 долара США. Проте, користуючись своїм правом Банк вважає необхідним стягнути з відповідачі тільки заборгованість за кредитом та заборгованість за відсотками.

Таким чином, загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 29.03.2015 року, який Банк просить стягнути солідарно з відповідачів, становить 73 449,05 долара США, яка складається з: - заборгованість за кредитом 49 122,00 долара США.; - заборгованість за відсотками 24 327,05 долара США (Т. 1, а. с. 2 - 4).

2.2 Короткий зміст попередніх судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Каховського районного суду Херсонської області від 14.12.2015 року задоволено вищевказаний позов Банку.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року станом на 29.05.2015 року в розмірі - 73 449,05 долара США, яка складається з: - заборгованість за кредитом 49 122,00 долара США.; - заборгованість за відсотками 24 327,05 долара США. Стягнуто солідарно з відповідачів на користь Банку судовий збір у розмірі 24161,06 грн. (Т. 1, а. с. 65 68).

Ухвалою Каховського районного суду Херсонської області від 12.02.2018 року (Т. 1, а. с. 106 106 зворотна сторона) задоволено заяву ОСОБА_4 представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення (Т. 1, а. с. 79 82). Заочне рішення Каховського районного суду Херсонської області від 14.12.2015 року скасовано. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Каховського районного суду Херсонської області від 12.02.2018 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси (Т. 1, а. с. 107).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20.04.2018 року цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до провадження. Справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження (т. 1, а. с. 125 125 зворотна сторона).

2.3 Позиція відповідачів в суді першої інстанції

ОСОБА_1 , ОСОБА_3 правом надання відзиву на позовну заяву не скористалися. Відзив на позов до суду першої інстанції не надійшов.

Разом з тим, заперечуючи проти наданого Банком розрахунку заборгованості ОСОБА_4 представник ОСОБА_1 06.06.2018 року (Т. 1, а. с. 133 159), 17.09.2019 року (Т. 2, а. с. 18 44), заявляв клопотання про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Ухвалами Малиновського районного суду м. Одеси від 06.06.2018 року (Т. 1, а. с. 161 161 зворотна сторона), від 21.10.2019 року (Т. 2, а. с. 60 62), від 30.06.2020 року (Т. 3, а. с. 25 27) по справі призначалася судово-економічна експертиза. Оплата проведення експертизи покладалася на відповідача - ОСОБА_1 .. Справа направлялася для проведення експертизи до експертної установи, провадження у справі зупинялося на час проведення експертизи. Справа кожного разу поверталася з експертної установи без проведення експертизи, у зв`язку з тим, що не була здійснена оплата проведення експертизи.

2.4 Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року задоволено у повному обсязі вищевказаний позов Банку.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованість за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року у розмірі - 73 449,05 долара США, яка складається з: - заборгованість за кредитом в сумі - 49 122,00 долара США; - заборгованість з відсотків у розмірі - 24 327,00 долара США.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» судовий збір у розмірі - 24 161,06 грн., в рівних частках по - 12 080,53 грн. з кожного.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що Банк виконав умови кредитного договору, надав позичальнику кредит, у передбаченому кредитним договором розмірі.

Позичальник порушив умови кредитного договору з повернення кредиту, сплаті відсотків, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наданий Банком розрахунок заборгованості не був спростований відповідачами. Умови кредитного договору не містять обов`язку Банку при достроковому стягненні кредиту, відсотків направляти боржнику повідомлення з вимогою про виконання зобов`язання. Строк позовної давності не сплинув, оскільки останній платіж було здійснено 31.10.12 року. У такому випадку, згідно п. 4.4. кредитного договору новий строк виконання зобов`язання з повернення кредиту, сплаті відсотків настав 11.11.2012 року. З позовом Банк звернувся 12.10.2015 року, тобто у межах строку позовної давності. Порука не припинилася, оскільки відповідно до п. 4.1 договору порука діє до 12.10.2035 року (Т. 3, а. с. 158 - 167).

2.4 Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Адвокат Курило В.Г., діюча від імені ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі просить рішення Малиновського районного суду міста Одеси 06 липня 2021 рокускасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Банку в повному обсязі.

2.5 Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду обставинам, справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) помилковими є висновки суду першої інстанції про зловживання процесуальними правами відповідачем ОСОБА_1 під час неодноразового заявлення клопотань про призначення судово-економічної експертизи. Оплата експертизи не була проведена у зв`язку із перебуванням ОСОБА_1 за кордоном; 2) суд першої інстанції не звернув уваги на те, що наданий Банком розрахунок заборгованості не підписаний головним бухгалтером. Він складений без посилань на первинні бухгалтерські документи. Суд не зазначив доказів, з яких він виходив при визначенні розміру заборгованості. Банком невірно визначено розмір заборгованості по відсоткам за підвищеною в односторонньому порядку ставкою; 3) судом безпідставно не застосовано строк позовної давності щодо окремих щомісячних платежів; 4) оскільки було надано споживчий кредит, суд повинен був надати правову оцінку обставинам, пов`язаним з наданням Банком повної інформації щодо кредиту (ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»; 5) суд не перевірив обставин щодо видачі кредиту, не витребував від управління ризиків Банку висновку щодо укладання кредитного договору; 6) суд не звернув уваги на те, що порука є припиненою, оскільки від останнього платежу пройшло більше шести місяців (Т. 3, а. с. 169 - 184).

2.6 Позиція позивача в апеляційному суді

Представник АТ «ПРАВЕКС-БАНК» - Слостін А.Г. у відзиві на апеляційну скаргу просить останню залишити без задоволення. Рішення суду першої інстанції просить залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Представник позивача вказує на те, що: 1) згідно вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладанням кредитного договору позичальнику було надано всю необхідно інформацію по кредиту. ОСОБА_1 під час підписання кредитного договору не висловив жодних заперечень. Протягом певного періоду ОСОБА_1 здійснював погашення кредиту; 2) Банк не здійснював в односторонньому порядку підвищення процентної ставки з 8,03% річних до 11,3% річних, оскільки умовами кредитного договору передбачена відсоткова ставка у розмірі 11,3% річних, на що погодився позичальник, підписавши договір; 3) суд правомірно відмовив 25.03.2021 року в призначенні судово-економічної експертизи, оскільки тричі призначивши експертизу, ОСОБА_1 жодного разу не оплатив її проведення; 4) відповідачі не спростували наданий Банком розрахунок заборгованості; 5) строк користування кредитом не можна вважати припиненим, оскільки Банк не повідомляв позичальника про припинення кредитного договору. Строк позовної давності Банком не пропущено; 7) порука не припинилася, оскільки вона діє до 12.10.2035 року (Т. 3, а. с.216 - 223).

2.7 Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 20.08.2021 року апеляційну скаргу адвоката Курило В.Г., діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси 06 липня 2021 рокузалишено без руху (Т. 3, а. с. 192 192 зворотна сторона).

03.09.2021 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору до 3 600,00 грн. (Т. 3, а. с .196 200).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.09.2021 року зменшено ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги до 3 600,00 грн..Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Курило В.Г., діючої від імені ОСОБА_1 , на рішення Малиновського районного суду міста Одеси 06 липня 2021 року(Т. 3, а. с. 207 207 зворотна сторона).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08.08.2021 року підготовку апеляційного розгляду закінчено. Призначено справу до розгляду (Т. 3, а. с. 208).

18.10.2021 року до апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу представника АТ «ПРАВЕКС-БАНК» - Слостіна А.Г. (Т. 3, а. с.216 - 223).

10.11.2022 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_1 , про призначення по справі судово-економічної експертизи.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.12.2022 року задоволено клопотання Банку про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза приміщенням суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.12.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_4 , діючого від імені ОСОБА_1 , про призначення по справі судово-економічної експертизи.

ОСОБА_4 , діючий від імені ОСОБА_1 , у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Адвокат Бовгиря О.П., діючий від імені АТ «ПРАВЕКС-БАНК», у судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, підтримав доводи та вимоги відзиву на апеляційну скаргу.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, багаторазове призначення справи до розгляду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, викладення правової позиції сторін у заявах по суті справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її інших учасників.

3. Мотивувальна частина

3.1 Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката Курило В.Г., діючої від імені ОСОБА_1 ,підлягає частковому задоволенню.

3.2 Встановлені судом першої та апеляційної інстанцій та неоспорені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

12.10.2007 року між АТ КБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є - АТ «ПРАВЕКС-БАНК», та ОСОБА_1 укладено договір № 3276-018/07Р(далі - Кредитний договір), за умовами якого позичальнику було надано кредит на суму - 50 000,00 доларів США, зі сплатою відсотків у розмірі -11,3 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 12.10.2032 року (Т.1, а.с. 11-16).

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору Банк надає позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму - 50 000 доларів США для споживчих цілей, а також з метою оплати страхових платежів згідно з договорами страхування нерухомого майна, укладення яких здійснюється на підставі та з урахуванням вимог 6.1.14 цього договору.

Згідно п. 4.1 додатку № 1 до кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом до 10-го числа наступного місяця включно відповідно до графіку погашення кредиту, встановленого в додатку № 2 до договору (Т.1, а.с. 17, 18).

Згідно з п.1.1 Договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, укладеного 09.04.2010 року між ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» та ОСОБА_1 , з метою проведення реструктуризації заборгованості позичальника за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року, позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом щомісяця до 10-го числа включно шляхом внесення коштів згідно графіку погашення кредиту, встановленому у Додатку №1 до цього Договору. Детальний опис загальної вартості кредиту для позичальника вказано в Додатку 2 до даного Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору.

У якості забезпечення виконання позичальником вимог за кредитним договором між Банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки серії ВКА № 176373 від 12.12.2007 року, за умовами якого остання взяла на себе зобов`язання відповідати за виконання з боку ОСОБА_1 умов кредитного договору (Т.1, а. с. 26 - 27).

Відповідно до п. 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується нести солідарну майнову відповідальність перед Кредитором за виконання в повному обсязі зобов`язань ОСОБА_1 - позичальника за кредитним договором № 3276-018/07Р від 12.10.2007 року та можливих змін та доповнень до нього щодо спати процентів, неустойки, вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом у строк до 12.10.2032 року у розмірі - 50 000 доларів США та будь-якого збільшення суми, яке прямо передбачено умовами кредитного договору, відшкодування збитків та іншої заборгованості.

Відповідач ОСОБА_1 кредитом користувався, але не виконував належним чином грошові зобов`язання за кредитним договором. Згідно наданого Банком розрахунку заборгованість позичальника станом на 29 травня 2015 року становить - 73 449,05 долара США, з яких: - заборгованість за кредитом 49 122,00 долара США; - заборгованість за процентами 24 327,00 долара США(Т.1, а.с. 7-10).

Між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення заборгованості за наданим споживчим кредитом

3.3 Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції.

3.4 Мотиви прийняття/відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі та прийняття аргументів відзиву на апеляційну скаргу

Звертаючись до суду з позовом, Банк вказував, що позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, тому його порушені права підлягають захисту шляхом стягнення кредитної заборгованості.

Задовольняючи позовні вимоги Банку, суд першої інстанції виходив з того, що зібраними у справі доказами підтверджено порушення позичальником умов кредитного договору, тому виникла заборгованість, яка і підлягає стягненню на користь кредитора у межах заявлених ним позовних вимог. Боржниками не спростовано наданий Банком розрахунок заборгованості.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій

статті 16 ЦК України.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: - на які потреби було надано кредит; - чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів.

Задовольняючи позовні вимоги кредитора, суд першої інстанції застосував норми права, які стосуються дострокового повернення суми позики, зокрема, у мотивувальній частині оскаржуваного рішення міститься посилання на статтю 1050 ЦК України, яка визначає право позикодавця на дострокове повернення частини позики у разі прострочення повернення чергової частини.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Судом також встановлено, що позичальник у період з жовтня 2007 року до 05 січня 2010 року здійснював платежі в рахунок погашення заборгованості (Т. 1, а. с. 7 10 зворотна сторона). До суду з позовом у цій справі ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося - 30 жовтня 2015 року (Т. 1, а. с. 39).

Норми матеріального права, в редакції, що була чинною станом на 30.10.205 року, встановлювали обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Так, за змістом пункту 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Відповідно до частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці; або перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Наведені приписи дають підстави для висновку, що частина десята статті 11 зазначеного Закону (у редакції, яка була чинною до 10.06.2017 року - набрання чинності Закону України «Про споживче кредитування»), встановлювала обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 грудня

2021 року у справі № 409/1398/18.

Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній до 10 червня

2017 року), то у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, від яких не відступив колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 12.05.2022 року по справі № 202/5399/16-ц.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з пунктом 1.1 кредитного договору кредит у розмірі 50 000,00 доларів США надано на споживчі потреби. Пунктом 1.2 вказаного договору передбачено сплату відсотків у розмірі 11,3 % річних за користування кредитними коштами.

У пункті 4.4 кредитного договору сторони погодили, що про припинення строку користування кредитом Банк письмово повідомляє позичальника.

Отже, наданий позичальнику кредит є споживчим, тому обов`язковою умовою стягнення заборгованості за кредитним договором, строк виплати якого не настав, з урахуванням вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній до 10 червня 2017 року), є збіг 30-ти календарних днів після отримання позичальником вимоги банку про дострокове повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 січня

2022 року у справі № 1519/2-4141/11.

Банк у відзиві на апеляційну скаргу визнав, що позичальнику не направлялось повідомлення про припинення кредитного договору.

Ураховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом у даній справі), то висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором є передчасним та суперечить вказаним вище нормам матеріального права.

3.5 Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Курило В.Г., діючої від імені ОСОБА_1 , є частково доведеними, а тому її треба задовольнити частково.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 3, 4 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює у відповідній частині нове рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права або неправильному застосуванні норм матеріального права.

Ураховуючи, що невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення останнім вищезазначених норм матеріального та процесуального права, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Необхідно ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову Банку за вищевказаного обґрунтування.

4.7 Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд прийшов до висновку про необхідність ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позову Банку, необхідно остаточно змінити розподіл судових витрат.

На підставі ст. ст. 133, 141 ЦПК України підлягають стягненню з Банку на користь ОСОБА_1 понесені ним та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3 600,00 грн. грн. (Т. 3, а. с. 200).

4.8 Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргуадвоката Курило Вікторії Григорівни, діючої від імені ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 06 липня 2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позовної заявиПублічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є - акціонерне товариство «ПРАВЕКС БАНК», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК», правонаступником якого є - акціонерне товариство«ПРАВЕКС БАНК» (код , місцезнаходження - 01021, м. Київ, Кловський узвіз, 9/2), на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 3 600 (три тисячі шістсот) грн. 00 коп..

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2022 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе