Справа № 214/2800/21
2/214/960/22
У Х В А Л А

Іменем України

23 листопада 2022 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської у складі: головуючого судді: Ковтун Н.Г.

за участю секретаря: ОСОБА_1

за відсутністю сторін

розглянувши вимоги позовної заяви ОСОБА_2 , поданою представником позивача адвоката Дербіним Дмитром Олександровичем до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності та поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться вищевказана цивільна справа.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 квітня 2021 року справу передано у провадження судді Хомініч С.В.

26 квітня 2021 року суддею Хомініч С.В. залишено без руху вказану позовну заяву.

26 липня 2021 року на виконання ухвали без руху на адресу суду надійшла уточнена позовна заява.

28 липня 2021 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Відповідно до розпорядження керівника апарату суду від 27.06.2022 №414 на підставі наказу №146-в від 15.06.2022 року у справі №214/2800/21 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями, справу передано у провадження судді Ковтун Н.Г.

Суд дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Після відкриття провадження у справі, встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 177 ЦПК України.

Так, відповідно до пункту 4 і 5 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Статтею 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними у натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Поділ спільного майна подружжя означає припинення права спільної сумісної власності подружжя на це майно і виникнення на її основі приватної (роздільної) власності або спільної часткової власності подружжя.

З огляду на вказане, у випадку необхідності визнання права власності на спірне майно подружжя, позивачу необхідно заявити вимогу про визнання вказаного вище майна спільною сумісною власністю подружжя, для того, щоб в подальшому можна було здійснити його поділ.

Таким чином позивачу необхідно визначитися зі способом захисту своїх порушених прав та інтересів з чіткою конкретизацією порядку поділу майна. Так позивачем в позовній заяві заявлено вимогу про визнання транспортного засобу «Mercedes-Vito 108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску спільним сумісним майном подружжя, проте не конкретизовано який саме порядок поділу майна позивач просить застосувати: визнання права власності на вказаний автомобіль за ним та виплату компенсації відповідачу, чи навпаки.

Згідно п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», вирішуючи питання про грошові стягнення у справах за позовами про захист права приватної власності на майно, суди мають виходити з того, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Однак позивачем не зазначено, з чого саме вона виходила, зазначаючи у позовній заяві, що вартість човна «CatranC-350K» 9537,00 грн., а вартість двигуна «Нептун-23» 7000,00 грн., відсутня грошова оцінка транспортного засобу «Mercedes-Vito 108», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1999 року випуску.

Крім того, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Належним доказом підтвердження вартості майна є звіт про оцінку майна (акт оцінки майна).

Механізм проведення оцінки нерухомого та рухомого майна для цілей обчислення державного мита та інших обов`язкових платежів, визначений постановою Кабінету Міністрів України «Про проведення оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства» від 21 серпня 2014 року № 358.

Документ, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору це звіт про оцінку майна (стаття 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Разом з тим, звертаючись до суду з вищевказаними позовними вимогами, ОСОБА_2 не подано належних доказів на підтвердження ринкової вартості спірного майна станом на час звернення з позовом до суду, також відсутнє відповідне клопотання про встановлення їх вартості у разі наявності обставин, що перешкоджають визначити дійсну вартість майна на час розгляду.

Ненадання даних доказів, позбавляє суд можливості вірно вирахувати розмір судового збору, який повинен бути сплачений, виходячи із вірної ціни даного позову.

Крім того, позивач, посилаючись на неможливість встановити ціну позову через перебування документів на спірний автомобіль у відповідача, не зазначив доказів на підтвердження обставин неможливості отримати такі документи на транспортний засіб від відповідача.

Позивач у пред`явленому позові посилається на неможливість дійти згоди з відповідачем щодо розподілу автомобіля, проте у позовній заяві не зазначає доказів, які підтверджують вказані обставини.

За правилами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, заява підлягає залишенню без руху з зазначенням недоліків заяви та наданням строку для усунення недоліків.

Відповідно до ч.ч. 11-13 ст.187ЦПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175,177цьогоКодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, суд продовжує розгляд справи, про що постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

За таких підстав, після відкриття провадження у справі, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175,177 ЦПК України, суд у відповідності до ч. 11 ст.187ЦПК України залишає позовну заяву без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених вище недоліків.

Керуючись ч.ч. 11-13ст. 187 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 , поданою представником позивача адвоката Дербіним Дмитром Олександровичем до ОСОБА_3 , треті особи, якіне заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності та поділ майна подружжя-залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху..

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали суду у встановлений строк, позовну заяву буде залишено без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Г.Ковтун