Справа № 454/2065/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2022 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:

головуючого-судді: М. Я. Адамович,

за участю секретаря Калиш В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сокалі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою та просить встановити факт належності їй трудової книжки та архівних довідок, які містять описки в написанні її прізвищ після зміни таких внаслідок реєстрації шлюбу та при здійсненні перекладу на українську мову.

Даний факт їй необхідно встановити з метою підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за віком.

Представник відповідача подав відзив, у якому зазначив, що в даних правовідносинах існує спір про право, а тому вимоги ОСОБА_1 не можуть бути предметом судового розгляду в порядку окремого провадження.

ОСОБА_1 подала відповідь на відзив, у якій покликалася на те, що жодного спору про право не існує, оскільки її вимоги не стосуються призначення їй пенсії, вона не оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про відмову в призначенні їй пенсії, а стосуються лише помилок в написанні її прізвища, допущених в документах, які можуть бути підставою зарахування до трудового стажу періоду її роботи.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ст.315 ЦПК України, Суд розглядає справи про встановлення факту:

1) родинних відносин між фізичними особами;

2) перебування фізичної особи на утриманні;

3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню;

4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення;

5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу;

6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті;

7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження;

8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті;

9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Визначаючи, чи пов`язується з встановлення зазначеного факту виникнення у заявника певних цивільних прав та обов`язків, суд застосовує положення статті 1 ЦК України. За змістом частини першої статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини, засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (цивільні відносини). Тобто цивільними є відносини, які відповідають наведеним критеріям.

Відповідно у порядку цивільного судочинства, за загальним правилом, не підлягають вирішенню спори (розгляду заяви), що виникають не з цивільних, земельних, трудових, сімейних або житлових правовідносин.

Усі інші спори, що виникають у публічно-правових відносинах за участю осіб, підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства виключно у тих випадках, коли безпосередньою нормою процесуального права визначено, що вирішення такого спору належить здійснювати саме в порядку цивільного судочинства.

Вимоги заявника пов`язані з доведенням наявності підстав для встановлення (підтвердження) трудового стажу, не пов`язані з будь-якими цивільними права та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням. Відповідно, за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявників з державою, а отже, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Тож у спірних правовідносинах необхідно врахувати правову мету звернення заявника до суду, яка полягає у підтвердженні його трудового стажу. Такий статус має правове значення виключно у публічно-правових відносинах, оскільки впливає на підтвердження та можливість реалізації прав у сфері пенсійного забезпечення.

Заінтересована особа, яка є органом, уповноваженим вирішувати питання призначення пенсії, не визнає права заявника, заперечуючи проти задоволення заявлених вимог, покликаючись, при цьому, на недотримання заявником встановленого законом порядку для вирішення даного питання, відтак, наявний спір про право, який повинен вирішуватись в порядку позовного провадження.

Додатково потрібно враховувати, що для розгляду справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що в порядку окремого провадження розглядаються, зокрема, справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян, але тільки якщо воно не пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право і якщо заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Згідно ст.4 КАС України, адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому:

хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або

хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або

хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно із ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення. Зокрема, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

З аналізу наведених процесуальних норм убачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень здійснює владні управлінські функції, в цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області є суб`єктом владних повноважень, наділеним владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення, здійснюваного державою.

Враховуючи зазначені норми законодавства, заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства в окремому провадженні.

Питання зарахування періоду роботи до трудового стажу для призначення пенсії за віком віднесено до компетенції Пенсійного фонду України та незгода з рішеннями даного органу може бути оскаржена до суду в порядку адміністративного судочинства.

За таких підстав, провадження у справі слід закрити.

Також, відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір», позивачці слід повернути сплачений нею судовий збір.

Керуючись ст.255, 256 ЦПК України,

у х в а л и в:

Закрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа.

Повернтути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість)грн. 20коп., сплачений нею на розрахунковий рахунок UA0013945, , отримувач коштів: ГУДКСУ у Львівській області, (платіж №, фіскальний чек від 22.07.2022р.).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

У разі, якщо ухвала не була вручена в день ї проголошення, пропущений строк може бути поновлено, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Сокальський районний суд Львівської області.

Головуючий: М. Я. Адамович