У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2022 року Суддя Деснянського районного суду м. Києва Лісовська О.В., розглянувши заяву позивача за зустрічним позовом про забезпечення зустрічного позову по цивільній справі за позовом Гаражного кооперативу «Вигурівщина» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Гаражного кооперативу «Вигурівщина» про стягнення безпідставно сплачених коштів за використану енергію, скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ГК «Вигурівщина» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, а відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ГК «Вигурівщина» про стягнення безпідставно сплачених коштів за використану енергію, скасування рішень.

08.07.2022 року до суду надійшла заява позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про забезпечення позову. Заява мотивована тим, що у судовому засіданні 05.07.2022 року представник позивача заявив про підтримку первісного позову у повному обсязі про те, що відповідач здійснив електропостачання в гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 з території сусіднього ГБК «Алмаз». Зважаючи на те, що у позивача за зустрічним позовом конфлікт з нинішнім головою Гаражного кооперативу ОСОБА_2 , останній з мотивів помсти може самостійно, або дати вказівку електрику кооперативу, примусово демонтувати лінію електропостачання з території ГБК «Алмаз», який за відповідними договорами подає електроенергію до гаражів № НОМЕР_1 та АДРЕСА_1 . Примусовий демонтаж лінії електропостачання може призвести до нанесення позивачу невиправданих збитків та складнощів у виконанні судового рішення у випадку задоволенні зустрічного позову. На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу за зустрічним позовом та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо припинення електропостачання в гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на строк до прийняття судом рішення у справі.

Зваживши доводи заяви, вивчивши письмові матеріали справи, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред"явлення позову так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюються для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з"ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Суд повинен лише пересвідчиться, що між сторонами виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 року у справі № 753/22860/17 вказано про те, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття - навпаки, ускладнить або навіть унеможливить таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Як вбачається з письмових матеріалів справи, у своїх зустрічних позовних вимогах ОСОБА_1 просить суд: не визнавати недійсними Договори № 3/27 від 07.10.2014 року, Договір № 3/42 від 19.09.2014 року; визнати незаконними та скасувати Рішення зборів Уповноважених ГК «Вигурівщина», оформлені протоколом № 1 від 25.02.2017 року, в частині скасування пункту рішення про скасування пункту про обрання в члени правління кооперативу додатково ОСОБА_1 , скасування пункту рішення про визнання дійсними зборів уповноважених від 19.11.2016 року (прийняття нової редакції Статуту) щодо «вважати їх такими, які відбулися»; визнати незаконними та скасувати Рішення зборів уповноважених ГК «Вигурівщина», оформлені протоколом № 1 від 24.02.2018 року в частині скасування пропозиції ревізійної комісії стосовно призупинення електропостачання гаражів № НОМЕР_1 та № 382 у зв`язку з відсутністю Акту розмежування балансової належності електричних мереж та Акту відповідальності, зобов`язання голові кооперативу та електромонтеру вжити всіх необхідних заходів стосовно виконання даного рішення; визнати незаконними та скасувати Рішення зборів уповноважених гаражного кооперативу, оформлені протоколом № 2 від 20.11.2010 року, в частині скасування рішення щодо членів кооперативу, які мають заборгованість по членським внескам, за спожиту електричну енергію та по іншим платежам до погашення заборгованості лишаються права на отримання довідок для приватизації гаражу (отримання свідоцтва про право власності) та отримання довідок для продажу гаража, скасування рішення щодо «якщо член кооперативу, який є уповноваженим (1 від 20) вибуває з кооперативу (продаж, дарування, спадщина та інше), то новоприйнятий член кооперативу автоматично становить уповноваженим від двадцятки».

Підставою для забезпечення позову позивач вказує той факт, що у нього конфлікт з нинішнім головою Гаражного кооперативу ОСОБА_2 , останній з мотивів помсти може самостійно, або дати вказівку електрику кооперативу, примусово демонтувати лінію електропостачання з території ГБК «Алмаз», який за відповідними договорами подає електроенергію до гаражів № НОМЕР_1 та № 382. Примусовий демонтаж лінії електропостачання може призвести до нанесення позивачу невиправданих збитків та складнощів у виконанні судового рішення у випадку задоволенні зустрічного позову.

З цих підстав позивач за зустрічним позовом просить вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу за зустрічним позовом та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо припинення електропостачання в гаражі № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 на строк до прийняття судом рішення у справі.

При цьому суд зазначає, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачем за зустрічним позовом на даний час вчиняються будь-які дії, направлені на відключення електропостачання, що отримує позивач за вказаними ним договорами, або про намір таких дій.

Також суд не вбачає з поданої заяви наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів ОСОБА_1 та ймовірність ускладнення виконання судового рішення у разі задоволення його зустрічного позову при невжитті саме таких заходів.

Крім того, у своїй заяві позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особами вчиняти дії щодо припинення електропостачання в гаражах, при цьому електропостачання здійснюється за договорами, укладеними позивачем за зустрічним позовом з ГК «Алмаз». При цьому умови укладених позивачем з ГК «Алмаз» договорів та їх виконання не є предметом зустрічного позову.

Враховуючи викладене вище, вимоги діючого законодавства, суддя приходить до висновку, що підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення зустрічного позову немає, оскільки ним не доведено необхідність вжиття заходів забезпечення позову, наявність зв`язку між таким заходом забезпечення позову та предметом зустрічних позовних вимог, а також не обґрунтовано, яким чином такий захід забезпечить фактичне виконання судового рішення у разі задоволенні зустрічного позову.

Таким чином, суддя вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 149, 150, 151 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п?ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя О.В.Лісовська