Справа № 473/4644/21
"11" липня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючої судді Ротар М.М., за участю секретаря судового засідання Лукіянчиній Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вознесенськ в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки
15.12.2021 року акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
В цей же день в порядку забезпечення вказаного зобов`язання між банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку позивачу житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, яка розташована за вказаною адресою та надана для його обслуговування.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 померла. Зобов`язання за вищевказаним кредитним договором останньою за життя не були виконані в повному обсязі. Так заборгованість за кредитним договором становить 7 876,91 доларів США.
Посилаючись на вказані обставини, норми спадкового права, Закону України «Про іпотеку» позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку, що була надана для його обслуговування.
Ухвалою суду від 20 грудня 2021 року було відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляд у в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 17 лютого 2022 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, при цьому подала до суду заяву, згідно з якою просить розглянути справу без участі представника позивача, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового розгляду неодноразово повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток про виклик до суду рекомендованими поштовими відправленнями, відзив на позовну заяву не подано, про причини неявки не повідомлено та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
У відповідності до частини четвертої статті 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відтак, суд розглядає справу відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.
В забезпечення виконання вказаних кредитних зобов`язань 22 квітня 2008 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останній передав в іпотеку позивачу житловий будинок АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 1000 кв. м, яка розташована за вказаною адресою та надана для його обслуговування. Відповідно до п.1.1 вказаного договору іпотеки власником зазначеного майна, яке передане в іпотеку, є ОСОБА_1 .
Згідно договору комплексного страхування позичальника від 22 квітня 2008 року, укладеного між ВАТ «Страхова компанія «Кардіф» і позичальником ОСОБА_2 , були застраховані майнові інтереси останньої, які пов`язані із її життям, здоров`ям та працездатністю. Вигодонабувачем за цим договором вказано Банк.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.
Судом встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_2 відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняв ОСОБА_1 . Спадщина вважається належною спадкоємцю з часу її відкриття.
В матеріалах справи відсутні докази щодо прийняття спадщини іншими особами або відмову від спадщини, у тому числі і ОСОБА_1 .
Згідно з ч.5 ст.3 Закону, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.
Відповідно до ч.1 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і в зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою.
Згідно п.5 ст. 1219 ЦК України права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.
У п. 6.8 даного договору іпотеки сторони передбачили, що іпотека зберігає силу у випадку, коли у встановленому законом порядку відбувається переведення позичальником боргу за договорами, що обумовлюють основне зобов`язання, на іншу особу або змінюється власник предмету іпотеки з інших підстав.
За наведених обставин, оскільки ОСОБА_1 фактично прийняв спадщину після смерті боржника ОСОБА_2 , із заявою до нотаріальної контори про відмову від спадщини не звертався, то є підстави вважати, що він як майновий поручитель погодився на заміну боржника (в даному випадку особа майнового поручителя збігається з особою боржника).
Пунктом 6.1.2 даного кредитного договору, пунктом 4 договору іпотеки передбачено право Банку в порядку, визначеному розділом 6 кредитного договору, вимагати дострокового повернення кредиту.
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 1 Закону визначено, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Підстави та порядок звернення стягнення на майно передане в іпотеку визначено положеннями ч. 1, 3 ст. 33 Закону.
Із розрахунку позивача слідує, що станом на 19.11.2021року заборгованість перед Банком становила 7 876,91 доларів США, що еквівалентно 208286 грн. 77 коп., тоді як вартість предмета іпотеки сторонами визначена 215978 грн.(п.1.2 договору іпотеки).
У вересні 2009 року та в серпні 2013 року відповідачу від Банку направлені листи, в яких пропонувалось сплатити заборгованість за кредитним договором в сумі 7876,91 доларів США.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 546, 553, 572 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою, порукою, заставою.
Неустойка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання.
Згідно зі статтею 575 ЦК України та статті 1 Закону «Про іпотеку» іпотека це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону).
Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 ЦК України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України).
Відповідно до статей 12 і 33 Закону одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки.
Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону).
З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).
Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (статті 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону).
Отже, законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.
Пунктами 4.1, 4.2, 4.3 іпотечного договору передбачено, що іпотекодержатель має право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду. Право визначення підстави та способу звернення стягнення належить іпотекодержателю.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до норм цивільного процесуального закону суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставиться в залежність від застосування нею інших способів правового захисту.
Враховуючи викладене та беручи до уваги, що позичальник порушив порядок виконання зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість, що зумовило виникнення у іпотекодержателя права задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно із Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення повністю.
Разом з тим, відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.
Загальновідомий факт, що згідно із Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Відповідно до Указу № 133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, а згідно із Указом № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.
Відповідно до пункту 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку», доповненого згідно із Законом № 2120-IX від 15.03.2022, що набрав чинності 17.03.2022, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону.
У відповідності до вимог частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 3181,58 грн. сплаченого судового збору.
Керуючись статтями 526, 610, 629,1049,1054 ЦК України,, статтями 11, 33, 38, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», статтями 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовну заяву акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «УкрСиббанк» сплачений судовий збір у розмірі 3181 грн.58 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М.М. Ротар