Провадження № 2/522/949/22
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 серпня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Абухіна Р.Д.,
за участю секретаря судового засідання Баланюк Т.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визначення розміру часток у праві власності,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визначення розміру часток у праві власності.
Мотивує вимоги тим, що як спадкоємцю майна померлого та оформлення спадкових прав необхідно встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 року № НОМЕР_1 та Розпорядження органу приватизації від 31.01.1994 року № НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та визначити, що частки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 становило по Ѕ частки за кожним.
В судове засідання позивачка та ії представник не з`явились, проте від представника надійшла до суду заява про розгляд справи за ії відсутності. В заяві також зазначила, що не заперечує проти винесення заочного рішення.
Предствник відповідача повторно в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання Товариство повідомлялось належним чином у встановленому порядку. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності представника до суду не надходила, відзив не надано.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст. 280?281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В ході судового розгляду встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 11.11.2018 року, виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, Серія НОМЕР_3 .
Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою: АДРЕСА_1
Позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гуляєвої Н.В. із заявою про прийняття спадщини. Заведена спадкова справа №16/2019.
Згідно Повідомлення приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гуляєвої Н.В. щодо надання відомостей стосовно спадкоємців по спадковій справі від 04.11.2019 року Спадкоємцем ОСОБА_3 , яка звернулась із заявою про прийняття спадщини є ОСОБА_1 . Інших заяв до спадкової справи не надходило.
Однак, згідно Постанови приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гуляєвої Н.В. від 09.06.2020 року, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, та зазначено: « ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у вигляді квартири, частка якої належала померлій матері ОСОБА_3 , а інша частка належала ОСОБА_2 (діду Позивача та батьку ОСОБА_3 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , згідно Свідоцтва про смерть від 05.05.1995 року. Спадкоємцем ОСОБА_2 була ОСОБА_3 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.
Мати Позивача, не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті батька - ОСОБА_2 , через той факт, що не було надано нотаріусу підтверджуючих документів родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Зокрема, у свідоцтві про народження ОСОБА_3 батьком зазначений ОСОБА_4 , а також, спадкоємцем не було надано правовстановлюючих документів на квартиру.
Таким чином, на даний час, позивач надала нотаріусу правовстановлюючі документи на квартиру, але не надала документів, які підтверджують родинні відносини між її матір`ю та дідом як доньки та батька».
Згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2021 року, було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 , як між донькою та батьком.
Також, позивачці для отримання спадщини необхідно підтвердити факт належності діду ОСОБА_2 правовстановлюючих документів, а саме, Свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 року № НОМЕР_1 та Розпорядження органу приватизації від 31.01.1994 року № НОМЕР_2 , оскільки в зазначених документах зроблено помилку в по батькові та зазначено ОСОБА_5 , в той час як у свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_6 .
Факт належності правовстановлюючих документів підтверджується тим, що померлий ОСОБА_2 проживав та був зареєстрований в цій квартирі, яка була ним приватизована, тобто за адресою: АДРЕСА_1 .
У відповідності з п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по-батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше.
Таким чином, для оформлення особистих чи майнових прав спадкоємця, що випливають із факту належності документа, необхідно встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.
Щодо визначення розміру часток у праві власності.
Згідно вищезазначених Свідоцтва про право власності та розпорядження органу приватизації від 31.01.1994 року, квартира належить ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності.
Нотаріусом, який веде спадкові справу було повідомлено Позивачу, що для оформлення спадщини необхідно встановити у судовому порядку, яка частина квартира належить померлим у частках.
Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.
Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду.
Таким чином, квартира належить на праві спільної сумісної власності померлій матері Позивача та її померлому діду. Для визнання права власності на квартиру в порядку спадкування Позивачу необхідно встановити розмір часток співвласників.
Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.
Відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності.
Згідно п. 224 Інструкції Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004р. №20/5 нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визнання) частки померлого у спільному майні.
Згідно ст. 372 ЦК України майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.
Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.
Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладені в п.3.4. Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, де зазначено, що спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. При цьому, зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.
З урахуванням викладеного, необхідно визначити, що частки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 становило по Ѕ частки за кожним.
Керуючись ст.ст. 133, 141, 223, 258-259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до Одеської міської ради про встановлення факту належності правовстановлюючих документів та визначення розміру часток у праві власності задовольнити.
Встановити факт належності ОСОБА_2 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло від 31.01.1994 року № НОМЕР_1 та Розпорядження органу приватизації від 31.01.1994 року № НОМЕР_2 , виданих на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Визначити, що частки ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в праві спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 становило по Ѕ частки за кожним.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 01.09.2022.
Суддя Р.Д. Абухін