2/465/2086/22
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11.08.2022 року м.Львів

Франківський районниий суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі судового засідання Лозинського Т.-Р.А.

представника позивача Бориславського А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Страхова група "Ю.БІ.АЙ - Кооп", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 , про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29.01.2021 о 11 год. 37 хв. у м.Львові по вул. Генерала Чупринки, водій ОСОБА_3 керувала транспортним засобом Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_1 , не врахувала дорожньої обстановки та не слідкувала за її зміною, не обрала безпечної швидкості та дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Renault Clio, д.н.з. НОМЕР_2 , який зупинився в попутному напрямку, під керуванням водія ОСОБА_1 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками.

Постановою Франківського районного суду м.Львова від 24.04.2021 у справі №465/793/21 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Транспортний засіб марки Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_1 був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-202179436, виданий ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-Кооп», терміном дії до 16.12.2021 року. Згідно полісу страхова сума 130000 гривень. 02 лютого 2021 року ОСОБА_4 подав повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди. 29.03.2021 подав заяву про виплату належного страхового відшкодування, однак такого виплачено не було. Просить позовну заяву задоволити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просили такі задоволити.

Представник відповідача ПрАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-Кооп» в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час судового засідання.

Третя особа в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялась про дату та час судового засідання.

Розглянувши подані матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ст.6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Статтею 8 Закону України«Про страхування» визначено, що страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

У свою чергу, страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ст.9Закону України«Про страхування» страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ст.16Закону України«Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

У даному випадку, ст.20Закону України«Про страхування» визначені обов`язки страховика. Так, зокрема, страховик зобов`язаний:

1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування;

2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику;

3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Аналогічні правові норми встановлені ст. ст.979,982,988 ЦК України.

Таким чином, з огляду на приписи Закону України«Про страхування» та положення Глави 67 ЦК України, призначення страхування - це страховий захист страхувальника, матеріальна складова якого проявляється в разі настання страхового випадку.

У правовідносинах страхування, закон сприяє захисту інтересів страхувальника та зобов`язує страховика вчиняти дії щодо сприяння страхувальнику у отриманні страхового відшкодування (надати страхувальнику консультації з питань отримання страхового відшкодування, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику, здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк).

При цьому, підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування, встановлені ст.991ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування», згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі:

1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації;

2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку;

4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала;

5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) наявності інших підстав, встановлених законом.

Також договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону.

Аналізуючи зазначені приписи закону, суд приходить до висновку, що відмова у виплаті страхового відшкодування може бути здійснена лише в межах, визначених законом, за умови дії страхувальника в порядку визначеному законом.

У свою чергу, відмова у виплаті страхового відшкодування на підставі «інших підстав» допускається за відповідності таких підстав, критеріям для відмови, що визначені ст.991ЦК України та ст. 26 Закону України «Про страхування».

Судом встановлено, що постановою Франківського районного суду м.Львова від 24.02.2021 року у справі №465/793/21, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Згідно повідомлення від потерпілої особи про настання дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_1 звертався з таким 02.02.2021 року.

Крім цього, як вбачається з копії заяви на виплату страхового відшкодування, 29.03.2021 року позивач звернувся з такою до АТ «СГ «Ю.БІ.АЙ КООп».

Як вбачається з копії полісу №ЕР-202179436 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, автомобіль Lexus RX350, д.н.з. НОМЕР_1 застрахований на суму 130000,00 гривень.

Згідно договору №242-21 про виконання судової експертизи від 04.10.2021 року позивач та судовий експерт Верблв В.В. уклали договір про виконання авто товарознавчої експертизи.

Згідно висновку експерта судової авто товарознавчої експертизи від 27.10.2021 року №242, вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля Renault Clio 1,5 dCі, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент дослідження становила:59083,38 грн.

Виходячи з характеру правовідносин страхування, визначених законом цілей страхування та нормативного визначення обов`язків страховика, зокрема щодо підстав здійснення страхового відшкодування, суд вважає, що у разі настання страхового випадку, страховик зобов`язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком. Несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку або надання ним неправдивих відомостей про факт настання страхового випадку можуть бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування лише у тому разі, якщо вони позбавили страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

До вищезазначених правових висновків прийшов Верховний суд у своїй постанові від 26.03.2018 року по справі № 916/4613/15.

Відповідно доч.ч.1,3ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

Згідно квитанції до прибуткового касового ордера №242 від 24.11.2021 року, ОСОБА_1 оплатив 2800,00 гривень за надання експертних послуг.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснення ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 137 ЦПК України).

За правилами ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Із матеріалів справи вбачається, що між позивачем та адвокатом Бориславським А.Л. укладено договір про надання правової допомоги №18/21 від 15.07.2021 року. Згідно п.4.1 Договору, за надану правову допомогу клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, розмір якого та порядок сплати визначається сторонами окремо згідно розрахунку та фіксується в акті про виконані роботи до цього Договору.

Згідно суми гонорару за надану правничу допомогу, авансовий платіж становить 4000 гривень.

Згідно копії квитанції №0.0..1 ОСОБА_1 оплатив на користь ОСОБА_5 4000 (чотири) тисячі гривень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн. підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 908,00грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 81, 82, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-Кооп» на користь ОСОБА_1 невиплачену суму страхового відшкодування в сумі 37431 (тридцять сім тисяч чотириста тридцять одна) грн. 26 коп. та витрати за проведення експертизи в сумі 2800 (дві тисячі вісімсот) грн. 00 коg.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-Кооп» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-Кооп» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 12 серпня 2022 року.

Сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова група «Ю.БІ.АЙ Кооп», , адреса: 03057, м.Київ, проспект Перемоги, 41-а;

Третя особа: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2

Суддя Ванівський Ю.М.