Провадження № 2/521/356/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2022 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Мирончук Н.В.,

секретаря судового засідання Філімончук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулось Акціонерне товариство «Альфа-Банк» з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості.

Представник позивача вказав, що позивач та відповідач 21.07.2017 року уклали Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 200000,00 (двісті тисяч) грн., із процентною ставкою за користування коштами в розмірі 39,9 % річних.

Представник позивача вказав, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав.

Проте, в порушення умов договору свої зобов`язання за Договором відповідач не виконує, у зв`язку з чим станом на 25.12.2019 року виникла заборгованість в розмірі 172043,37 грн., з яких: 143522,47 грн. - тіло кредиту; 139,50 грн. - відсотки за кредитом; 28381,40 грн. - неустойка.

Позивач вказує, що відповідно до умов договору, у разі невиконання чи неналежного виконання Відповідачем будь-яких обов`язків, встановлених Договором, в тому числі у разі затримання сплати частини Кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, Позивач має право вимагати виконання зобов`язання з повернення Кредиту за договором.

Враховуючи викладене, представник позивача просив суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 172043,37 грн., з яких: 143522,47 грн. - тіло кредиту; 139,50 грн. - відсотки за кредитом; 28381,40 грн. неустойка та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив справу розглядати без його участі (а. с. 36).

Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином (а. с. 150).

Про обізнаність про існування позову до відповідача свідчить поданий її представником відзив на позов та ряд клопотань про відкладення розгляду справи, а також заяви про зупинення провадження по справі.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності сторін.

У своєму відзиві на позов відповідач заперечувала проти задоволення позову, виходячи з наступного.

Так, відповідач фактично підтвердила те, що між нею та позивачем існують договірні відносини.

Відповідач вказує, що 18.07.2018 року приблизно з 19:00 до 20:15 год вона отримала дзвінок з мобільного телефону від невстановленої особи, яка представилася співробітником АТ «Альфа-Банк» та невстановленим чином заволоділа коштами ОСОБА_1 на суму 99840,00 грн.. З моменту як ОСОБА_1 стало відомо про несанкціонований переказ коштів, вона негайно подала звернення до директора відділення та просила заморозити картковий рахунок, відкритий на її ім`я.

Представником відповідача було направлено адвокатські запити, згідно яких стало відомо, що грошові кошти на суму 49000,00 грн. та 47000,00 грн. були переказані на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Як вказав представник відповідача, мали місце 4 несанкціоновані ОСОБА_1 операції:

1) покупка (MY ALFABANK COM UA (E2459668), KIEV, UKR, MCC 7321 на суму 1960 грн;

2) покупка (MY ALFABANK COM UA (E2459668), KIEV, UKR, MCC 7321 на суму 1880 грн;

3) списання переводу MoneySend (Alfa AQ UAH (VOICE), KIEV, UA, MCC на суму 49000 грн;

4) списання переводу MoneySend (Alfa AQ UAH (VOICE), KIEV, UA, MCC на суму 47000 грн.

Крім того, як вказав представник відповідача, ним 12.11.2020 року було подано до Малиновського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області заяву-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, зареєстровано кримінальне провадження № 0002700, від 18.12.2020 року.

Представник відповідача стверджує, що ОСОБА_1 здійснила всі заходи щодо повідомлення позивача про несанкціоновані перекази коштів, а тому не несе ризик за списання коштів. Платіжну картку відповідача не втрачала, пін-код від картки чи інші відомості третім особам не передавала.

Враховуючи викладене, представник відповідача стверджує, що заборгованість за кредитом виникла саме у зв`язку з несанкціонованим списанням коштів, а тому ні заборгованість за кредитом, ні інші штрафні санкції не підлягають стягненню з ОСОБА_1 , а тому просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 21.07.2017 року сторони уклали Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт відновлювальної кредитної лінії складає 200000,00 (двісті тисяч) грн., із процентною ставкою за користування коштами в розмірі 39,9 % річних (а. с. 5 7).

Позивач свої зобов`язання за Договором виконав.

На підтвердження позовних вимог, позивач надав до суду розрахунок заборгованості за кредитом.

Так, згідно до вказаного розрахунку, дата надання кредиту - 21.12.2017 року, сума ліміту - 100 тисяч грн., звіт станом на 25.12.2019 року, залишок кредиту 170043, 37грн. Згідно до таблиці, вказаної у цьому Розрахунку, розрахунковий період з 21.12.2017 року по 25.12.2019 року, розраховано щомісячні суми до сплати за тілом кредиту, за відсотками та розрахована щомісячно неустойка (а.с.11).

Так, згідно до вказаного розрахунку, на кінець звітного періоду, тобто станом на 25.12.2019 року нараховано до сплати за тілом кредиту - 43537,39 грн. та за просроченим тілом кредиту суму, у розмірі - 97985, 08 грн., також, вказано, що за цей період часу не погашено заборгованість за просроченим тілом кредиту у розмірі - 97985, 08 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - у сумі 139,50 грн. та 28381,40 грн. неустойка (а.с.11).

Однак, в описовій частині позову, позивачем вказано, що станом на той же період, а саме: на 25.12.2019 року, у відповідача виникла заборгованість, в розмірі 172043,37 грн., з яких: 143522,47 грн. - тіло кредиту; 139,50 грн. - відсотки за кредитом; 28381,40 грн. неустойка (а. с. 3).

Отже, виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що належного розрахунку стороною позивача до суду не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові, у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Отже, згідно із частиною 2 статті 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то, в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Приписами статті 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За змістом ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Ст. 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи наведені норми цивільного законодавства, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Стосовно вказаних представником відповідача обставин щодо несанкціонованого списання грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Станом на дату розгляду справи за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, існує заочне рішення Білопільського районного суду Сумської області, від 17.05.2021 року, у цивільній справі № 573/382/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: АТ «Альфа-Банк», про стягнення помилково нарахованих коштів, яким задоволено частково позов ОСОБА_1 :

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 99840,00 грн.;

- стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 998,40 грн.;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено за безпідставністю.

Згідно відомостей з ЄДРСР зазначене заочне рішення суду, від 17.05.2021 року, набрало законної сили 29.06.2021 року, до суду апеляційної інстанції оскаржене не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Тому суд, при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, встановлені заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області, від 17.05.2021 року.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Враховуючи викладене, права ОСОБА_1 щодо помилково нарахованих коштів захищені заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області, від 17.05.2021 року, яке набрало законної сили, а тому доводи сторони відповідача в цій частині не заслуговують на увагу.

Суд роз`яснює відповідачу, що стягнення на її користь помилково нарахованих коштів у розмірі 99840,00 грн. дає їй можливість виконати власні зобов`язання перед позивачем АТ «Альфа-Банк».

Разом з тим, суд погоджується з позицією ОСОБА_1 , що оскільки списання коштів з її рахунків відбулося без її волевиявлення, що встановлено заочним рішенням Білопільського районного суду Сумської області, від 17.05.2021 року, а тому не підлягають стягненню відсотки за користування кредитом та інші штрафні санкції.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 99840,00 грн..

Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 2580,66 грн. (а. с. 1).

Враховуючи розмір задоволених позовних вимог 99840,00 грн. (58,03 % від заявленої позивачем ціни позову 172043,37 грн.), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1497,56 грн. (58,03 % від 2580,66 грн.).

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 549, 624-625, 629, 633, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 223, 258, 259, 263-265, 280 284, 354 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (; адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість у сумі 99840,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (; адреса: 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) витрати по сплаті судового збору, у сумі 1497,56 грн.

В іншій частині позовних вимог, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки, передбачені ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Н.В. Мирончук