Справа № 686/4090/22
Провадження № 2/686/3056/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2022 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б.Г., при секретарі Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницькому цивільну справу №686/4090/22 за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2

про стягнення 3% річних та індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України

ВСТАНОВИВ:

15 лютого 2022 року до суду звернулось ТОВ «Вердикт Капітал» з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України. В обґрунтування вимог позивач зазначає, що між позичальником ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк» 07.04.2008 року був укладений Договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 29 000,00 дол. США зі сплатою 14,0% річних. З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, банк та ОСОБА_2 уклали Договір поруки №195311 від 07.04.2008 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року по справі №686/24936/13-ц в рахунок виконання основного зобов`язання щодо оплати заборгованості у розмірі 35 190,34 доларів США за кредитним договором звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ«Дельта банк» права власності на предмет іпотеки.

Що стосується права вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» до відповідачів, то 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», яке виступає правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, згідно якого Банк відповідно до умов цього договору відступає фактору свої права вимоги Заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, зазначених у Реєстрі заборгованості боржників, право на вимогу якої належить банку на підставі документації, а фактор шляхом надання фінансової послуги банку набуває права вимоги такої заборгованості від боржників та передає банку за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становить ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

23.09.2021 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір №2306/К про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та/або поручителів, в тому числі за Договором кредиту №0 від 07.04.2008 року та Договором поруки №195311 від 07.04.2008 року.

Зазначає, що позичальником було прострочено грошове зобов`язання по поверненню грошових коштів за рішенням суду, а тому у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення інфляційних втрат та 3% річних.

Загальний розмір заборгованості, що просить стягнути позивач станом на 25.01.2022 року, становить 3 170,02 дол. США.

Розрахунок заборгованості про стягнення 3% річних розраховано відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року по справі №686/24936/13-ц. Нарахування трьох відсотків річних проведено на суму 35 190,34 дол. США за період із 25.01.2019 по 25.01.2022 р. і складає 3 170,02 дол. США, що за курсом НБУ станом на 25.01.2022 року становить 89 949,00 грн. Просить також стягнути судовий збір та витрати на правничу допомогу.

21.02.2022 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

22.03.2022 року від відповідачів надійшов відзив на позов, проти заявлених вимог заперечують в повному обсязі, просять відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строків позовної давності.

06.05.2022 року справу призначено до слухання по суті.

В судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, позов підтримав в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, у поданому відзиві заперечили проти позовних вимог в повному обсязі, просили застосувати строки позовної давності та розглянути справу у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та АКІБ "УкрСиббанк" 07.04.2008 року було укладено договір про надання споживчого кредиту № 00. Відповідно до умов даного договору АКІБ "УкрСиббанк" надав позичальнику кредит в розмірі 29 000,00 доларів США зі сплатою 14,0% річних. Для забезпечення виконання позичальником, своїх зобов`язань за кредитним договором, ОСОБА_2 , виступив поручителем, про що уклав з банком договір поруки № 195311 від 07.04.2008 року.

З матеріалів справи вбачається, що 23.09.2021 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір № 2306/К про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права вимоги за кредитним договором до позичальників та поручителів, в тому числі за договором кредиту № 0 від 07.04.2008 року та Договором поруки №195311 від 07.04.2008 року.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до положень ч.2 ст. 1054 ЦК України та згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно із умов кредитного договору № 0 від 07.04.2008 року та додатків до нього, загальна сума заборгованості станом на 01.08.2013 року становить 35 190,34 доларів США, яка складається з наступного: 22 957,59 дол. США - заборгованість за кредитом; 12 232,75 доларів США заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року по справі № 686/24936/13-ц із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно ПАТ «Дельта Банк» (який набув права вимоги стягнення такої заборгованості на підставі договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року) було стягнуто в рахунок основного зобов`язання щодо оплати заборгованості в розмірі 35 190,34 доларів США за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк» права власності на предмет іпотеки.

Тобто між позивачем та відповідачами по суті спору, вже було винесено рішення, яким по спірному договору вже було стягнуто звернення на предмет іпотеки та припинено право власності за відповідачем ОСОБА_1 , також втратив підстави і договір поруки, за яким ОСОБА_2 являвся поручителем. При чому рішення набрало законної сили та виконано в повному обсязі.

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відповідачами заявлено клопотання про застосування строків позовної давності, щодо якого суд вважає за необхідне зазначити наступне.

26.04.2017 року Верховний Суд України у справі №3-1522цс16 сформулював правову позицію щодо обчислення перебігу строку позовної давності, в спорах про стягнення 3% річних та інфляційних витрат після виконання боржником основного зобов`язання. «Главою 19 ЦК визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.

Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК, застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК). Порядок відліку позовної давності наведено у ст. 261 ЦК, зокрема відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

За таких обставин зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК), а тому датою, коли зобов`язання припинилося є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто у 2015 році.

Враховуючи, що позивач звернувся за стягненням інфляційних втрат і річних відсотків за весь період прострочення платежу, і не визначив період для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у позовних вимогах, тому суд приходить до висновку, що задоволенню позовні вимоги не підлягають, з підстав пропуску строків позовної давності.

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних, інфляційних втрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Із врахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц від 08.11.2019 року право на позов про стягнення коштів в порядку ст.625 ЦК Україні виникає у кредитора з моменту порушення зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Банк звернувся до суду із вказаним позовом 15.02.2022 року, тобто за межами строків позовної давності.

У постанові Верховного Суду від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми трьома роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Окрім того, за рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 квітня 2014 року по справі № 686/24936/13-ц із ОСОБА_1 , за кредитним договором стягнуто кошти достроково, в рахунок погашення заборгованості звернено стягнення на предмет іпотеки, чим фактично, припинено строк дії кредитного договору. У постанові Великої Палати Верховного суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, зазначено, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови та строк дії кредитного договору.

Таким чином, на підставі викладеного, із врахуванням тих обставин, що рішення суду про стягнення з відповідачів заборгованості було виконано у 2015 році, із позовом про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, позивач звернувся лише у 2022 році, тобто поза межами строку позовної давності, а відповідачі заявили про застосування строків позовної давності, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 42, 48, 58, 76, 81, 82, 141, 175, 223, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних та індексу інфляції відповідно до ст. 625 ЦК України, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , 04053, м. Київ, вул. Кудрявський Узвіз 5-Б.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , іпн НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду виготовлено 05.08.2022 року.

Суддя